ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14541/25 (суддя Сластьон А.О., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №161/14541/25 за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ: 

Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» Федорченка Андрія Володимировича 20 травня 2025 року звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 07.02.2025 №0069140411, яким встановлено порушення термінів сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 4 квартал 2023 року, 1-2 квартал 2024 року та нарахування штрафу у розмірі 257,81 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасовано, оскільки АТ КБ «Конкорд» перебуває в процесі ліквідації у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії, і всі вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення процедури ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у порядку черговості. Також, позивач вказує, на те, що відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Викладене свідчить про відсутність зі сторони позивача будь-яких порушень щодо перерахування до бюджету податкових зобов`язань у строк, встановлений Законом, а, відтак, відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки при його прийнятті відповідачем не було враховано положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI (далі – закон №4452-VI).
Визначальним в даній справі є саме період, під час якого у позивача не виникає жодних додаткових зобов`язань, а, відтак, не може бути застосовано штрафні та фінансові санкції, і відповідно до норм Закон №4452-VI (абзац 1 частина третя статті 46) таким періодом є строк проведення ліквідації банківської установи.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 04.12.2018 у справі №826/11017/16.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань у період перебування платника - банка у процедурі ліквідації, а тому податкове повідомлення-рішення від 07.02.2025 №0069140411 є протиправним та підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі викладає свою позицію по справі, відтворює зміст оскарженого рішення суду, зазначає, що податковий борг виник у позивача після початку процедури ліквідації банка, тимчасова адміністрація банку не запроваджена.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», (Ідентифікаційний код: 34514392, місцезнаходження: 49001, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, площа Троїцька, будинок, 2) зареєстроване 03.08.2006.
Основним видом економічної діяльності є: Код КВЕД: 64.19 Інші види грошового посередництва.
З матеріалів справи вбачається, що Правлінням Національного банку України 01.08.2023 прийнято рішення №265-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.08.2023 №932 розпочато процедуру ліквідації АТ «АКБ «КОНКОРД», призначено Уповноважену особу Фонду гарантування Грошову С.В. та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «АКБ «КОНКОРД».
10.08.2023 АТ «АКБ «КОНКОРД» повідомило податковий орган за своїм місцезнаходженням про ліквідацію.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних від 15.01.2024 №63 з 18.01.2024 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів Федорченко Андрія Володимировича.
07.01.2025 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - Кодекс), у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу 11 Кодексу, головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб у класах оптової торгівлі управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДГІС у Дніпропетровській області Людмилою Міняйловою в приміщенні відділу податків і зборів з юридичних осіб у класах оптової торгівлі (м.Дніпро, гір-т Слобожанський, 6.95-А) проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд».
За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 07.01.2025 № 500/04-36-04-11-34514392, а саме актом були встановлені наступні порушення: 
- дата подання декларації №9027417503 - 17.02.2023; граничний термін сплати - 29.01.2024; день фактичної сплати - 29.10.2024 - кількість днів затримки - 274; сума штрафної санкції - 0.03 грн;
- дата подання декларації №9034450175 - 20.02.2023; граничний термін сплати - 29.07.2024; день фактичної сплати - 29.10.2024 - кількість днів затримки - 92; сума штрафної санкції - 128, 03 грн;
- дата подання декларації №9034450175 - 20.02.2023; Граничний термін сплати - 29.04.2024; день фактичної сплати - 29.10.2024 - кількість днів затримки - 183; сума штрафної санкції - 129,75 грн.
Не погодившись з актом перевірки, позивачем було подано заперечення, які відповідачем залишено без задоволення.
07.02.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0069140411 за порушення термінів сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного п.266.10 статті 266 ПК України, за 4 квартал 2023 року, 1-2 квартал 2024 року та нараховано штраф у розмірі 257,81 грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (частина 3 статті 1 Закону №4452-VI).
Пунктами 2, 6, 16, 17 статті 2 Закону №4452-VI визначені такі поняття:
виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону;
ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства;
тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;
уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Пунктом 3 частини 5 статті 36 Закону №4452-VI передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III (далі - Закон №2121-III), банк може бути ліквідований у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (частина 5 статті 77 Закону №2121-III). 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (частина 6 статті 77 Закону №2121-III).
Частиною 5 статті 45 Закону №4452-VI визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону №4452-VI, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав. 
Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. 
Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 статті 46 Закону №4452-VI).
Таким чином, строки погашення податкового боргу, встановлені ПК України, не поширюється на відносини пов`язані з ліквідацією банку; погашення податкового боргу банку здійснюється у порядку та строки передбачені саме Законом №4452-VI.
Згідно з вимогами частини 3 статті 46 Закону №4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.
Отже вирішуючи спірні правовідносини та враховуючи викладені норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що визначальним у цих правовідносинах є саме період, під час якого не виникає жодних додаткових зобов`язань, а, відтак, не може бути застосовано штрафні та фінансові санкції.
При цьому, як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи податковий борг у позивача виник вже після початку процедури ліквідації банку, враховуючи те, що ліквідацію банку позивача розпочата з 01.08.2023, граничні терміни сплати податкових зобов`язань - 29.01.2024, 29.07.2024, 29.04.2024; дата фактичної сплати – 29.10.2024.
Враховуючи це, а також правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 04.12.2018 у справі №826/11017/16, суд першої інстанції зробив обґрунтований та правильний висновок про те, що положення Закону №4452-VI мали бути враховані контролюючим органом під час винесення відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки визначальним в цій справі є саме період, під час якого у позивача не виникає жодних додаткових зобов`язань, а, відтак, не може бути застосовано штрафні та фінансові санкції, і відповідно до норм Закон №4452-VI (абзац 1 частина третя статті 46) таким періодом є строк проведення ліквідації банківської установи.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань у період перебування платника - банка у процедурі ліквідації, та як наслідок протиправності та необхідності скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідача.
Щодо доводів відповідача про те, що податковий борг виник у позивача після початку процедури ліквідації банка та тимчасова адміністрація банку не запроваджена, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про те, що вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 статті 46 Закону №4452-VI).
Щодо доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі та які є аналогічні доводам викладеним у відзиві на позов, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає. 
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №160/14541/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов