Справа №751/216/26
Провадження №1-кп/751/193/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270340002847 від 04.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, громадянина України, раніше судимого:
- вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, при цьому ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.05.2025 іспитовий строк скасовано, засудженого направлено для відбування покарання за вироком суду – у виді 2 років обмеження волі;
зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, 

за участю: прокурора ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_4 

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, діючи умисно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та подальшого зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені в ході судового розгляду місці та спосіб, день та час, але не пізніше 14:00 30.10.2025, незаконно придбав речовину, яка заздалегідь відомо для нього містила у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігав вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а в подальшому 30.10.2025 о 14:08, перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, оплатно реалізував зазначену речовину ОСОБА_7 , отримавши за неї від останнього двісті гривень, тим самим, незаконно збув речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою 0,3349 г.
Також, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та подальшого зберігання психотропних речовин і наркотичних засобів, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені місці та спосіб, день та час, але не пізніше 13:00 19.11.2025, незаконно придбав речовини, які заздалегідь відомо для нього містили у своєму складі психотропні речовини і наркотичні засоби, та надалі, утримуючи їх за місцем свого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав вказані речовини до вчинення збуту їх частини о 13:09 19.11.2025, а решту вказаних речовин із вмістом психотропних речовин і наркотичних засобів – до свого затримання у приміщенні вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , о 16:44 19.11.2025, коли ОСОБА_4 перебував у стані, викликаному вживанням, одночасно, наркотичних та інших одурманюючих засобів.
Тим самим, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, діючи повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту речовини, які містять у своєму складі:
- PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою не менше 1,5257 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №513/4734, є великим розміром;
- канабіс, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця ІІ, список №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів») є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, загальною масою не менше 15,551 г.
При цьому, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, 19.11.2025 о 13:09, перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оплатно реалізував ОСОБА_7 частину вказаної речовини, яка заздалегідь відомо для ОСОБА_4 містила у своєму складі психотропні речовини, отримавши за неї від ОСОБА_7 двісті гривень, тим самим незаконно збув речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,0172 г.
У подальшому, ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів ОСОБА_7 у приміщенні зазначеної квартири за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , о 16:44 19.11.2025, коли ОСОБА_4 перебував у стані, викликаному вживанням, одночасно, наркотичних та інших одурманюючих засобів, чим було припинено вчинення останнім кримінально протиправних дій.
Решту речовин, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 1,5085 г, що є великим розміром, та наркотичний засіб, обіг якого обмежено, – канабіс загальною масою 15,551 г, вилучено за результатами обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, визнав повністю, у ході допиту в судовому засіданні повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті та інкриміновані йому фактичні обставини щодо епізодів вчинення кримінальних правопорушень. Показав, що дійсно здійснив збут психотропних речовин особі, анкетні дані якої змінено, у зазначені в обвинувальному акті дати та час, та за вказаних в обвинувальному акті обставин. По епізоду злочинної діяльності 30.10.2025 показав, що дійсно придбав з метою збуту психотропну речовину PVP шляхом замовлення та відшукання «закладок», точної дати придбання не пам`ятає. Придбану психотропну речовину обвинувачений переважив та за домовленістю із особою, анкетні дані якої зазначені як ОСОБА_7 оплатно передав останньому психотропну речовину у кількості, яка на переконання обвинуваченого мала відповідати кількості половини грама речовини PVP. Щодо епізоду збуту психотропної речовини 19.11.2025 обвинувачений показав, що шляхом замовлення в мережі Інтернет та придбання «закладок» придбав психотропну речовину PVP та наркотичну речовину канабіс, у кількостях приблизно півтора та п`ятнадцять грамів відповідно. Точної дати придбання не пам`ятає. У подальшому частину психотропної речовини PVP, яку ОСОБА_4 оцінює як половину грама психотропної речовини, обвинувачений за грошові кошти реалізував особі, анкетні дані якої зазначені як ОСОБА_7 . Решту психотропної та наркотичної речовини зберігав у себе за місцем мешкання до моменту обшуку, проведеного працівниками поліції. У момент проведення обшуку перебував у стані, викликаному вживанням психотропної речовини. Повідомив, що вчинив кримінальні правопорушення під впливом особистих обставин та залежності від наркотичних засобів, шкодує про вчинене та зробив висновки з цієї ситуації, та просить в межах, визначених законом, суворо його не карати, бажає виправити своє життя та планує проходити службу в лавах Збройних сил України. Зазначив, що є учасником бойових дій на Сході України в період 2016 та 2017 років. Має дітей – неповнолітню доньку та повнолітнього сина, які проживають разом із матір`ю, однак обвинувачений надає їм матеріальну допомогу. 
Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, з урахуванням думки учасників судового провадження, переконавшись у добровільності визнання інкримінованих обставин, вірному розумінні ним суті обвинувачення та юридичних наслідків відмови від оспорювання інкримінованих у кримінальному провадженні обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались. 
У судовому засіданні було встановлено, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого та дослідивши характеризуючи матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні і зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах та наркотичних засобів, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, а його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України. 
Призначаючи покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. При цьому, на переконання суду, поведінка обвинуваченого в судовому процесі та його посткримінальна поведінка на стадії досудового розслідування дозволяє з сутнісної точки зору розцінювати його каяття саме як щире. Зокрема обвинувачений в судовому засіданні засудив свою поведінку, взяв на себе зобов`язання більше не вживати наркотичних засобів та не вчиняти дій, спрямованих на їх розповсюдження, висловив готовність понести покарання, озвучив наявність планів на майбутнє після відбуття покарання, зокрема бажання налагодити своє життя та в разі можливості вступити до лав Збройних сил України, тобто наявність планів, що не пов`язані зі злочинною діяльністю. При цьому суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення вчинено особою, яка раніше була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Однак суд бере до уваги й те, що попереднє засудження за вчинення кримінального правопорушення не виключає щире каяття особи та подальшу зміну її поведінки. 
Крім того, суд вважає, що в межах даного кримінального провадження в порядку ч. 2 ст. 66 КК України є необхідним визнати пом`якшуючою покарання обставиною те, що кримінальне правопорушення було вчинено особою, яка має статус учасника бойових дій. Суд вважає, що травматичний вплив досвіду учасника бойових дій може впливати на зменшення здатності до психологічного опору наркотичній залежності, що в свою чергу може вплинути на підвищення ризику вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України. 
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та інших одурманюючих засобів. 
Аналізуючи відомості про особу обвинуваченого, суд виходить із наступного. 
Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.
Суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, не одружений, є батьком двох дітей – неповнолітня донька та повнолітній син. До адміністративної відповідальності не притягувався. За медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, однак після затримання доставлявся до кабінету медичних оглядів у диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ, встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та психостимуляторів (амфетамін та PVP), гостра інтоксикація неускладнена. Характеристики обвинуваченого за місцем проживання суду не надано, у зв`язку із чим та з огляду на принцип презумпції невинуватості суд вважає, що відомостей про негативну характеристику чи наявність скарг щодо обвинуваченого за місцем проживання здобуто не було. Крім того, судом враховується вік, матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 обвинувачений є учасником бойових дій. 
Виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. 
Запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень передбачає, серед іншого, ресоціалізацію засудженого, тобто свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
За сукупністю досліджених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, суд доходить висновку про те, що в цілому обвинувачений заслуговує на характеристику, у межах якої, він на даний час не доклав достатніх зусиль для подолання наркотичної залежності та для самоорганізації своєї особистості та свого життя у межах законних правил співіснування. Однак з огляду на наявність таких характеризуючи особу обставин, як попередня участь в заходах щодо оборони Батьківщини, наявність соціальних зв`язків (зокрема дітей), відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності та скарг за місцем проживання, суд вважає, що можливість виправлення поведінки та ресоціалізації обвинуваченого на даний час не втрачена, що суд враховує при призначенні покарання. 
Згідно із частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На думку суду, у межах даного кримінального провадження наявні правові підстави вважати, що досягнення мети покарання, у тому числі виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, є можливим шляхом застосування положень частини 1 статті 69 Кримінального кодексу України в аспекті призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, із урахуванням такого. 
Суд бере до уваги те, ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, є учасником антитерористичної операції та бойових дій, є батьком двох дітей, а установлені під час судового розгляду кримінального провадження відомості про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення та подальшої ресоціалізації в разі призначення більш м`якого покарання аніж те, що в передбачено санкцією відповідної статті кримінального закону, з урахуванням відсутності суттєвої шкоди та тяжких наслідків від злочину, оскільки психотропні речовини були вилучені працівниками поліції, що у сукупності із обставинами, що пом`якшують покарання, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Отже, суд вважає за можливе призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, тобто застосувати положення ст. 69 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Згідно положень частини 1 статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому необхідно керуватись ч. 1 ст. 71 КК України, згідно якої якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_4 було засуджено до 2 років обмеження волі, та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, при цьому ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.05.2025 іспитовий строк скасовано, засудженого направлено для відбування покарання за вироком суду – у виді 2 років обмеження волі.
Згідно правил, визначених п. б ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню обмеження волі при складанні покарань відповідає один день позбавлення волі.
Суд вважає за необхідне при визначенні остаточного покарання частково приєднати до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання у виді двох місяців позбавлення волі. 
Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, і призначення саме такого покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання відносно обставин скоєних кримінальних правопорушень та відомостей про особу обвинуваченого. 
Згідно з протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочин, ОСОБА_4 був затриманий 19 листопада 2025 року.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.11.2025 застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, та з покладенням на нього обов`язків у разі внесення застави. 
Надалі запобіжний захід обвинуваченому продовжувався до моменту ухвалення вироку.
Отже, необхідно врахувати в строк відбутого покарання період перебування обвинуваченого під вартою з дати фактичного затримання 19.11.2025 по дату набрання законної сили вироком суду.
При вирішенні питання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує положення п. «а» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи, п. 31, п. 32, п. 46, п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України» від 04.06.2015 і відзначає, що при ухваленні вироку, який передбачає покарання у виді позбавлення волі, і до набрання законної сили вироком ризик переховуватися від органів досудового розслідування або суду має тенденцію до підвищення. За таких обставин суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.11.2025.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженню в сумі 12 033,90 грн, пов`язані з проведенням судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, оскільки мобільний телефон обвинуваченого використовувався для здійснення злочинної діяльності, останній підлягає спеціальній конфіскації в порядку статті 96-1 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд 
Ухвалив: 

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років та 8 (восьми) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, яким ОСОБА_4 було засуджено до 2 років обмеження волі, та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (з урахуванням ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.05.2025, якою іспитовий строк скасовано та засудженого направлено для відбування покарання за вироком суду у виді 2 років обмеження волі), остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років та 10 (десяти) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення з моменту затримання 19 листопада 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою із визначенням застави до вступу вироку в законну силу – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 12 033 (дванадцять тисяч тридцять три гривні) грн 90 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.11.2025 на: на електронні ваги у кількості 2 штук; 2 упакування з порожніми зіп-пакетиками; 2 пластикові ємності із залишками невідомої речовини; 4 трубки, схожі на пристрої для паління, та грошові кошти в сумі 1235 грн, вилучені 19.11.2025 у ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого.
Речові докази:
- два згортки з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – PVP, масою 0,1659 та 0,1690г, паперовий згорток з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – PVP, масою 0,0172г, зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – PVP, масою 1,5085г, два зіп-пакети та згорток з речовиною рослинного походження, яка містить у собі наркотичний засіб – канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 0,191г, 15,006г та 0,354г відповідно, чотири пристрої для паління, які містять залишки речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – PVP, масою 0,099г, дві ємності з залишками речовини, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – PVP, масою 0,0048г та 0,0002г, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області – знищити; 
- на електронні ваги у кількості 2 штук; 2 упакування з порожніми зіп-пакетиками які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області – знищити; 
- грошові кошти в сумі 1235 грн, вилучені 19.11.2025 у ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого – звернути в дохід держави в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна;
- грошові кошти в сумі 200 грн, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання обвинуваченого – залишити при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «OUKTEL» в чохлі чорно-сірого кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області - звернути в дохід держави в порядку спеціальної конфіскації згідно ст. 96-1 КК України; 
- всім набоїв, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області – знищити;
- паспорт громадянина України ОСОБА_4 – повернути власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1