Справа № 632/1560/25 
№ провадження 2/646/549/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.01.26        м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Благої І.С., 
за участі секретаря судового засідання Левченко В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін

Представник АТ «Таскомбанк» звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідачки борг, який виник станом на 27.08.2025 року, в розмірі 72098,04 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5955103222. 
Відповідно до умов Паспорту кредиту та Кредитного договору відповідачці надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту – 64450,67 грн.; - строк користування – 36 місяців; - річні проценти – 0,01 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти – 2,49 % від суми кредиту.
20.09.2021 року право вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу № 200921. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021, АТ «Таскомбанк» набуло права вимоги до відповідачки. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед АТ «Таскомбанк» становить 72098,04 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 49779,97 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 5,76 грн.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 22312,31 грн.
Позивач умови надання грошових коштів відповідно до кредитного договору виконав, проте відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

Рух справи

Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 18.09.2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Основ`янського районного суду міста Харкова.
Ухвалою судді від 14.10.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 03.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою укладено кредитний договір № 5955103222, за умовами якого відповідачці надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 64450,67 грн., строком користування – 36 місяців та встановлено розмір річної процентної ставки – 0,01 % від суми боргу за договором (річні), щомісячні проценти – 2,49 % від суми кредиту. Відповідачка підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних відповідачкою умов кредитування, про що свідчить її підпис. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, підписавши цей договір Позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами (всього 8 платежів). Окрім того, відповідно до умов кредитного договору за рахунок кредитних коштів були сплачені відсотки в розмірі 2647,25 грн. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5103222, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020.
Відповідно до п 2.2 Кредитного договору цей договір, Паспорт кредиту № 5103222 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір.
20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №200921, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило за плату, а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п.2.1 Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п.2.3 Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2 але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплення їх печатками акт прийому передачі реєстру прав вимог — підтверджує факт переходу від клієнта до фактора право вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог до Договору факторингу №200921 від 20.09.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5955103222 від 03.12.2020.
20.06.2025 року позивач надіслав відповідачці повідомлення-вимогу щодо повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань.
Суду наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5955103222 від 03.12.2020, складений позивачем, згідно з яким заборгованість відповідачки складає 72098,04 грн., з яких: 49779,97 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 5,76 грн. заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 22312,31 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Релевантне законодавство 

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, це випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Положеннями частини першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 625 ЦК України встановлено, що б оржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч.2, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками ( по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (постанова Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц).
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Релевантна практика Верховного Суду 

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).
Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).
Належними доказами наявності заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, оскільки вказані документи підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Мотиви, з яких виходив суд, та висновки суду

Судом встановлено, що позивач є новим кредитором у кредитних правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору №5955103222, який був укладений 03.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою.
У пункті 1.2. договору від 09.12.2020 визначено, що кредит надається позичальнику та наступних умовах: тип кредиту – кредит, сума кредиту – 64450,67, строк, на який надається кредит – 36 (одиниці визначення періоду не зазначені).
Зі змісту договору кредиту судом установлено, що його невід`ємною частиною є паспорт кредиту № 5103222.
У долученому до матеріалів справи паспорті кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 5103222 серед основних умов кредитування визначений спосіб та строк надання кредиту, а саме безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п. 4).
Однак, позивачем не надані суду належні, допустимі і достатні докази на підтвердження фактичного надання відповідачці визначеного умовами договору кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на визначені умовами договору рахунки.
Наданий суду розрахунок заборгованості, проведений АТ «Таскомбанк» та виписка з особового рахунку за період з 20.09.2021 по 12.05.2025 не спростовують наведених висновків, оскільки ці докази стосуються іншого періоду, відмінного від моменту можливого виникнення правовідносин між сторонами договору, наданий суду складений посадовими особами АТ «Таскомбанк», який не був первісним кредитором у спірних правовідносинах, відповідно не може бути обізнаним із виконанням кредитором умов укладеного із відповідачкою договору.
За своєю правовою природою наданий суду розрахунок не є достатнім доказом, оскільки має лише математичні розрахунки загального розміру заборгованості (з урахуванням відсотків, комісії, пені). Такий математичний розрахунок не доводить наявність або відсутність юридичних фактів, оскільки його проведено співробітниками АТ «Таскомбанк» одноосібно, а отже він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності заборгованості. Також він не підтверджує факту отримання кредитних коштів відповідачкою, момент їх отримання і розмір. Аналогічні розрахунки можливо провести щодо будь-якої суми, але вони можуть бути взяті судом до уваги лише у випадку доведення, що правовідносини між сторонами дійсно виникли щодо заборгованості, розмір якої покладений в основу проведених розрахунків.
Тобто для підтвердження факту виникнення боргових зобов`язань в ОСОБА_1 позивач зобов`язаний був надати первинні бухгалтерські документи, які містять інформацію про дату виникнення зобов`язань та їх розмір.
За таких обставин, суду не надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів та їх розміру, зокрема відсутні платіжні документи про перерахування коштів, виписки з рахунку за спірний період часу, тому суд дійшов висновку, що факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів суду не доведений.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. 
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - за результатами апеляційного провадження, якщо рішення залишене без змін.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 09806443;
відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя             І.С. Блага