ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25802/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року (суддя Прудник Сергій Володимирович) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення № 047150030336 від 29.05.2025 Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненському області вчинити певні дії, а саме, зарахувати до страхового стажу період роботи з 10.04.1998 по 06.08.2001, з можливістю отримання пенсії з 22.05.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову № 047150030336 від 29.05.2025 Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.04.1998 по 06.08.2001. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що ОСОБА_1 не має необхідного страхового стажу (30 років) для призначення пенсії, адже його страховий стаж становить 29 років 9 місяців 1 день. До страхового стажу не враховано період роботи з 10.04.1998 по 06.08.2001 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 02.02.1990, оскільки відсутня назва підприємства, куди була прийнята особа, та в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 22.05.2025 звернувся до органу ПФУ з заявою про призначення/перерахунком пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській 29.05.2025 прийнято рішення № 047150030336 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 14).
У тексті рішення № 047150030336 від 29.05.2025 зазначено: «…Відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 22.05.2025. Пунктом 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Пенсійний вік визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить - 55 років. Вік заявника - 55 років 4 місяці 29 днів. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Страховий стаж особи становить - 29 років 9 місяців 1 день. Пільговий стаж особи за Списком № 2 становить -14 років 3 місяці 5 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не враховано період роботи з 10.04.1998 по 06.08.2001, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1990, оскільки відсутня назва підприємства куди була прийнята особа та в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків; до пільгового стажу роботи враховано всі періоди. Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років».
Незгода з таким рішенням відповідача стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Як вбачається з рішення № 047150030336, відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 10.04.1998 по 06.08.2001 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1990, оскільки відсутня назва підприємства, куди був прийнятий позивач, та в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків.
Суд апеляційної інстанції, натомість, звертає увагу, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1990 вбачається, а саме з запису № 5, що ОСОБА_1 10.04.1998 прийнятий слюсарем ІV розряду по ремонту електробудування на підставі наказу від 08.04.1988. Записи № 6, № 7, № 8 містять інформація про призначення ОСОБА_1 на інші посади. Згідно з записом № 9 ОСОБА_1 звільнений з 06.08.2001 за власним бажанням на підставі наказу № 68 від 06.08.2001. Кожен з названих записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.02.1990 скріплені печаткою підприємства та містять посилання на відповідні номери і дати наказів (а.с. 15-16).
За приписами пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок на час заповнення трудової книжки ОСОБА_1 у спірний період врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не несе відповідальність за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо правил її заповнення і на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах у справі № 490/12392/16-а від 24.05.2018, у справі № 423/1881/17 від 04.09.2018 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Зважаючи на те, що записи трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1990 за спірний період (з 10.04.1998 по 06.08.2001) відповідають хронологічному порядку, містять посилання на відповідні накази та кожен запис за вказаний період роботи скріплений печаткою підприємства, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на «відсутність назви підприємства, куди була прийнята особа» як на підставу для не зарахування цього періоду до страхового стажу, є формальним та протиправним.
Між тим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що позивачем надано довідку б/н від кооперативу «Ефект» про те, що ОСОБА_1 з 15 серпня 1998 року працював на посаді слюсарем по ремонту електричного устаткування (а.с. 9), яка, враховуючи приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є додатковим доказом роботи позивача у спірний період.
Щодо доводів відповідача про відсутність в Реєстрі застрахованих осіб інформації про сплату страхових внесків, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
Верховний Суд, зокрема і в постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 400/2492/24, наголосив, що позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Наявність чи відсутність сплати страхових внесків роботодавцем не спростовує самого факту виконання позивачем трудових обов`язків.
Зважаючи на те, що спірний період роботи ОСОБА_1 з 10.04.1998 по 06.08.2001 підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1990, колегія суддів доходить висновку, що відсутність в Реєстрі застрахованих осіб інформації про сплату страхових внесків не може позбавляти позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків.
Більш того, колегія суддів зауважує, що Реєстр застрахованих осіб було створено на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, тобто у спірний період роботи ОСОБА_1 з 10.04.1998 по 06.08.2001 такий Реєстр не існував, а тому відсутність у ньому відомостей, за умови того, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача.
Відтак вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області № 047150030336 від 29.05.2025.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/25802/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 27 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 27 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров