КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2026 року Справа № 640/33514/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут комп`ютерних технологій" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення,
в с т а н о в и в:
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №640/33514/21 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут комп`ютерних технологій»; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 21.10.2021 р. №76892070902; №76795070902; №76891070902, №76894070902; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут комп`ютерних технологій» (вул. Солом`янська, будинок 3, м. Київ, 03110; код ЄДРПОУ 21541987) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ 43141267) витрати по сплаті судового збору у сумі 22 700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червні 2026 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року - без змін.
04.06.2025 через підсистему Електронний суд представником позивача Мороз В.П. подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь ТОВ "Інститут комп`ютерних технологій" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у м. Києві понесені товариством витрати на правничу допомогу у розмірі 61 601,38 грн. 
Долучив до заяви додаткові докази: Ордер від 26.12.2023, АКТ приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги (про надання професійної правничої допомоги) від 11 жовтня 2021 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) підписаний 14 жовтня 2024 року; Платіжні доручення № 258 від 12 жовтня 2021 р., сформоване ПАТ «УКРГАЗБАНК; Платіжне доручення № 258 від 12 жовтня 2021 р., сформоване АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; квитанція про надіслання заяви відповідачу.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 04.06.2025 заяву визначено до розгляду суддею Войтович І.І.
Згідно Акту ВДЗК від 08.01.2026 слідує, що через надмірне навантаження заява разом із матеріалами передана судді Войтович І.І. 08.01.2026.
Згідно частин 1-3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Таким чином, оскільки судом при ухваленні судового рішення від 10 жовтня 2024 року не вирішувався розподіл витрат позивача понесені з правничої допомоги, отримавши відповідну заяву та докази, суд вважає можливим розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат з правничої допомоги у письмовому провадженні без повідомлення сторін на підставі наявних у справі матеріалів.
Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, серед іншого, є:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Приписами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням між сторонами адвокатом та клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
У відповідності до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20, від 08.02.2022 у справі № 160/6762/21 та від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 107706741), в якій також зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Так, судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням "Супрема Люкс" (Адвокатське об`єднання) та ТОВ "Інститут комп`ютерних технологій" (Клієнт) 11 жовтня 2021 року укладено договір про надання правової допомоги (далі – Договір), відповідно до якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу за завданням Клієнта надати правову допомогу Клієнту у питанні оскарженні Акту документальної планової виїзної перевірки № 26-15-07-09-02/21541987, в питанні оскарження податкових повідомлень-рішень складених на підставі акту перевірки, представництва інтересів Клієнта в усіх державних та приватних органах і установах (п. 1.1-1.2 Договору).
Згідно п. 2.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє без обмежень у терміні дії.
Згідно із пунктів 3.1-3.1.2 Договору, Клієнт сплачує гонорар у розмірі 184 804,14 грн., яка сплачується Адвокатському об`єднанню авансовими платежами, зокрема, за надання правової допомоги в суді І-ї інстанції - 61 601,38 грн., яка сплачується протягом 3-х банківських днів, з дня отримання Клієнтом рахунку, сформованого Адвокатським об`єднанням.
Сторонами підписано договір та скріплено печатками.
Згідно АКТ приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги (про надання професійної правничої допомоги) від 11 жовтня 2021 року та Детального опису робіт (наданих послуг) підписаного сторонами 14 жовтня 2024 року вбачається, що на виконання умов Договору Адвокатським об`єднанням виконано наступне:
1. Ознайомлення з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 21.10.2021 р. №76892070902; №76795070902; №76891070902, №76894070902, а також доказами позивача (клієнта), які підтверджують протиправність вимог ГУ ДПС у м. Києві (Підготовка до розгляду справи) - кількість витрачених годин - 4 години; вартість послуг - 14 000 грн.;
2. Складення (написання), оформлення та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва документу «ПОЗОВНА ЗАЯВА про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» - кількість витрачених годин - 8 годин; вартість послуг - 28 000 грн.;
3. Правовий аналіз документу «Відзив на позовну заяву», який був поданий відповідачем - кількість витрачених годин - 2 годин; вартість послуг - 7 000 грн.;
4. 26 грудня 2023 року Складення (написання), оформлення та надіслання до суду документу «Відповідь на відзив на позовну заяву» - кількість витрачених годин - 1,61 годин; вартість послуг - 5 601, 38грн.;
5. 04 березня 2024 року участь адвоката адвокатського об`єднання «Супрема Лекс» Присяжного В.П. у судовому засіданні - кількість витрачених годин - 1 година; вартість послуг - 3 500 грн.;
6. 15 квітня 2024 року участь адвоката адвокатського об`єднання «Супрема Лекс» Присяжного В.П. у судовому засіданні - кількість витрачених годин - 1 година; вартість послуг - 3 500 грн.;
Всього витрачено годин: 17, 61, всього сплачено: 61 601, 38 гривень.
Розрахунок грошових сум був наведений з урахуванням того, що одна година роботи адвокатів АО «Супрема Лекс» оплачувалась у розмірі 3 500 гривень, а загальна сума гонорару АО «Супрема Лекс», згідно з договором від 11.10.2021, склала 61 601, 38 гривень.
Відповідно до Акту приймання-передачі, останній підписаний сторонами та скріплений печатками, Замовник не висловив претензій до Виконавця.
Згідно платіжних доручень № 258 від 12 жовтня 2021 р., сформованого ПАТ "УКРГАЗБАНК" та № 258 від 12 жовтня 2021 р., сформоване АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ТОВ "Інститут комп`ютерних технологій" сплачено авансовий платіж за Договором від 11.10.21 р. про надання правової допомоги, згідно рах. №11-10/21 від 11.10.2021 р., без ПДВ - 61 601, 38 гривень.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. 
Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує відсутність у справі позиції відповідача щодо заявлених позивачем до стягнення витрат з правничої допомоги.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
Відповідно, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
До вказаного твердження суд також застосовує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті наданих послуг, суд приходить до висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 61 601,38 грн. є неспівмірною із складністю справи та наданими адвокатом послугами, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг.
Позивач та Адвокатське об`єднання не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка до розгляду справи вимагала 4 години часу та вартували 14 000 грн., складення позову та подання його до суду 8 годин часу з вартістю 28 000 грн., на здійснення правового аналізу відзиву відповідача витрачено 2 години часу що вартували 7 000 грн., як і складення відповіді на відзив 1,61 години часу із визначенням вартості послуги 5601,38 грн. 
Враховуючи предмет спору, судову практику, суд зазначає про те, що перелічені послуги не вимагають витрачення адвокатом стільки часу для підготовки до справи та складення відповідних правових позицій.
Враховуючи вищезазначене, визначена Адвокатським об`єднанням сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та явно завищеною у контексті обсягу фактично наданих ним послуг та реальним часом витраченим адвокатом, тому суд приходить до висновку про неспівмірність заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу та вважає, що у даному випадку співмірною є сума 40 000 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.
Таким чином, до відшкодування підлягає сума у розмірі 40 000 грн витрат на правничу допомогу, що є обґрунтованим, відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Відтак, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача Головного управління ДПС у м. Києві витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
в и р і ш и в:
Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут комп`ютерних технологій» про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут комп`ютерних технологій» (вул. Солом`янська, будинок 3, м. Київ, 03110; код ЄДРПОУ 21541987) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ 43141267) витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Войтович І. І.