ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
21 січня 2026 року 	Справа № 280/6747/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
04.08.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту водія-механіка 3 роти 2 механізованого батальйону цієї військової частини, солдата ОСОБА_1 , від 10.07.2025 щодо забезпечення йому можливості отримання належного лікування шляхом видання письмового направлення до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт водія-механіка 3 роти 2 механізованого батальйону цієї військової частини, солдата ОСОБА_1 , від 10.07.2025 щодо забезпечення йому можливості отримання належного лікування та видати останньому письмове направлення до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент призову до ла Збройних Сил України позивач мав захворювання сечовидільної системи, проте під час проходження процедури ВЛК дійсний стан здоров`я не було враховано. В перші дні перебування у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач отримав травму правого гомілково-ступеневого суглобу, тому з 24 по 30 червня 2025 року він перебував на стаціонарному лікуванні у лікувальному відділенні медичної роти Військової частини НОМЕР_1 , а з 08 по 17 липня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області. Одночасно із отриманою травмою позивача турбували проблеми із сечовидільною системою, проте на його усні скарги ні командири Військової частини, яким він підпорядкований, ні медичний персонал медичної роти чи КНП не реагували. У зв`язку з цим, 10 липня 2025 року, позивач направив засобами поштового зв`язку рапорт до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить видати йому направлення на консультацію до лікаря-уролога КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3». Вказаний рапорт було направлено кур`єрською доставкою ТОВ «Нова пошта» на адресу Міністерства оборони України. До моменту подання позову, військовою частиною не було розглянуто вказаний рапорт. У зв`язку з чим, позивач 24.07.2025 засобами поштового зв`язку подав до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву, в які просив здійснити нагляд за дотриманням законності у Військовій частини НОМЕР_1 стосовно себе. Позивача намагався зв`язатись із командиром 3 роти 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 засобами телефонного зв`язку, проте останній не відповідає на дзвінки, а начальник медичної частини повідомив, що такого рапорту він не бачив. Позивач вважає такі дії протиправним та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами письмового провадження без виклику/повідомлення учасників справи.
У поданому до суду відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що У відповідності до пункту 2 розділу 1 Закону України «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника). Однак, солдат ОСОБА_1 не дотримався встановленого порядку подання рапорту, передбаченого пунктом 2 розділу I Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531. Замість звернення із рапортом до свого безпосереднього командира (начальника), що є обов`язковою вимогою зазначеного Порядку, позивач направив документ поштовим відправленням «Нова Пошта» (експрес накладна № 59001412520865) безпосередньо до Міністерства оборони України, а не на адресу військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, подання рапорту здійснено неналежним способом, що виключає можливість розгляду його у встановленому порядку. Крім того, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XI (далі Статут). З наведених підстав, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
12.06.2025, ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби ВЛК КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради та був призваний на військову службу під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .
З матеріалів справи відомо, що на момент призову на військову службу ОСОБА_1 мав захворювання сечовидільної системи, наслідком чого його потреби у виділенні сечі з організму в кілька разів перевищували потреби здорової людини.
З 24 по 30 червня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у лікувальному відділенні медичної роти Військової частини НОМЕР_1 , а з 08 по 17 липня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області.
10.07.2025, перебуваючи на лікуванні у м. Новий Буг, засобами поштового зв`язку, а саме кур`єрською доставкою ТОВ «Нова пошта», експрес накладна № 59001412520865, через Міністерство оборони України, ОСОБА_1 подав рапорт до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить видати йому направлення на консультацію до лікаря-уролога КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3», у зв`язку із хворобою сечовидільної системи.
У зв`язку з ненадходженням відповіді про розгляд рапорту, позивач 24.07.2025 засобами поштового зв`язку, а саме кур`єрською доставкою ТОВ «Нова пошта», експрес накладна № 59001420820572, подав до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву, в якій просив здійснити нагляд за дотриманням законності у Військовій частини НОМЕР_1 стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі викладених вище обставин.
Станом на дату розгляду справи рапорт розглянуто не було, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та діє на даний час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 2232-ХІІ).
За змістом частин 1 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XI (далі Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
За змістом статтей 233 і 234 Статуту збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом: проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту; систематичного загартовування і фізичного розвитку; виконання.
Відповідно до ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
У відповідності до пункту 2 розділу 1 Закону України «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ. Порядку, рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Розділу ІІІ. Порядку, непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ. Порядку, забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Відповідно до п.8 Розділу ІІІ. Порядку, початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Таким чином, суд констатує, що питання про направлення для подальшого лікування позивача належить до компетенції безпосередньо командира військової частини НОМЕР_1 , а не будь якої іншої військової посадової особи.
При цьому, відповідно до абзацу другому п. 8 Розділу ІІІ. Порядку, прямо передбачено право військовослужбовця на подання рапортів засобами поштового зв`язку.
Підпункт 3 п. 7 Розділу ІІІ. Порядку, чітко забороняє попереднього погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень.
За таких обставин, позиції відповідача щодо не розгляду рапорту позивача з підстав подання його не через безпосереднього командира, не ґрунтується на вимогах законодавства.
Норма про подання військовослужбовцем рапорту по команді (ст.233 Положення) та звернення з рапортом до свого безпосереднього командира (ст.15 Статуту), лише встановлюють основний та найпростіший спосіб подання рапортів. Зазначені норми є не обмежувальними у праві військовослужбовця, а навпаки в гарантуванні його прав на подання рапорту за будь-яких обставин. Зазначені норми гарантують право військовослужбовця подати рапорт з будь-якого особистого чи службового питання до будь-якої військової посадової особи, в будь-яких умовах. Зазначені норми покладають на командирів обов`язок доповісти про поставлене військовослужбовцем питання до командирів вищого рівня. Але, зазначені норми жодним чином не обмежують військовослужбовців у поданні рапортів в інший спосіб (зокрема засобами поштового зв`язку), якщо в них є бажання та можливість.
Бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті рапорту позивача, не відповідає вимогам Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, та є протиправною.
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для відмови у задоволення позову.
Бездіяльність відповідача щодо ігнорування поданого солдатом ОСОБА_1 рапорту про направлення на проходження лікування до медичного закладу Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3» від 10.07.2025 є протиправною, а його права необхідно поновити шляхом покладення на відповідача обов`язку розглянути рапорт по суті, та прийняти відповідне рішення згідно Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту водія-механіка 3 роти 2 механізованого батальйону цієї військової частини, солдата ОСОБА_1 , від 10.07.2025 щодо забезпечення йому можливості отримання належного лікування шляхом видання письмового направлення до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт водія-механіка 3 роти 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , від 10.07.2025 щодо забезпечення йому можливості отримання належного лікування та видати останньому письмове направлення до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21 січня 2026 року. 

Суддя Р.В. Сацький