Справа № 573/2436/25
Номер провадження 2-а/573/1/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
28 січня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Огорілко Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та СПЮ, в якому вказує, що 08.09.2025 т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серії СУ №2089/2025, із зазначенням у ній про те, що 04.09.2025 о 17:00 було виявлено, що 04.09.2025 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, постанова не містить фактичних обставин правопорушення, абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» стосується добровільної реєстрації електронного кабінету громадянами, які перебувають на військовому обліку, а не обов`язку пройти військово-лікарську комісію, до постанови не додано жодних доказів та не зазначено про них у тексті постанови, а її мотивувальна частина містить посилання на те, що розгляд справи здійснено 04.09.2025 о 17:00, однак вона датована 08.09.2025. Крім того, всупереч вимогам законодавства, відсутній протокол, на підставі якого прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення.
Посилаючись на викладене, адвокат Огорілко Ю.М. просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серії СУ №2089/2025 від 08.09.2025, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про поновлення на подання до суду адміністративного позову (а. с. 8 - 9).
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Замченко А.О. від 21.11.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на подання адміністративного позову (а. с. 19 - 20).
04.12.2025 на виконання ухвали про залишення позову без руху до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку на подання до суду адміністративного позову.
У зв`язку з відрахуванням судді Замченко А.О. зі штату Білопільського районного суду, зазначена цивільна справа була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючою суддею визначено суддю Черкашину М.С. (а. с. 25 - 26).
Ухвалою від 22.12.2025 справа прийнята до провадження суддею Черкашиною М.С., поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 27). 
02.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому вона зазначає, що 04.09.2025 за рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) позивача, який перебував в приміщенні вказано відділу, було направлено на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, про що здійснено відповідний запис під №753 в «Журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 », від підпису в якому ОСОБА_1 у подальшому відмовився. У зв`язку з відмовою позивача від проходження ВЛК відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) було складено адміністративний протокол СУ №2089/2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Додатком до протоколу є написана позивачем заява про відмову від проходження ВЛК, яку він обґрунтовує відсутністю відповідних документів. Однак, у лікарів, які включені до складу ВЛК наявний доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного, а необхідність надання військовозобов`язаним додаткових документів про стан його здоров`я має вирішуватись лікарями ВЛК та не може бути підставою для відмови від проходження медичного огляду. При цьому, у разі незгоди з рішенням ВЛК, таке рішення може бути оскаржене у встановленому законодавством порядку. Факт відмови позивача від проходження медичного огляду ВЛК зафіксовано на портативний відеореєстратор, який використовується відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.01.2025 №7. Про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме о 10:00 08.09.2025, позивача було належним чином повідомлено, що підтверджується його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. Також у протоколі міститься запис про роз`яснення ОСОБА_1 змісту статті 63 Конституції України, прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про вручення примірника даного протоколу, що підтверджується особистим підписом позивача. В матеріалах справи містяться всі відповідні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Згідно з журналом реєстрації вхідних документів клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходили. 08.09.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто даний протокол та за результатами розгляду прийнято постанову серії СУ №2089/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн. Примірник постанови було направлено позивачу поштою. Таким чином, було дотримано встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Твердженням представника позивача про те, що абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» стосується добровільної реєстрації електронного кабінету громадянами, які перебувають на військовому обліку, а не обов`язку пройти військово-лікарську комісію, суперечить вимогам нормотворчої техніки, передбачених Законом «Про правотворчу діяльність». Частина 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має п`ять абзаців, і четвертий абзац стосується саме обов`язку військовозобов`язаного проходити медичний огляд.
Посилаючись на викладене, представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 – Катькало Г.Б. просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, а оскаржувану постанову без змін. 
08.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 – Новікової О.І. на позовну заяву, в якому вона посилаючись на необґрунтованість позову просила відмовити у його задоволенні. Також зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 без права юридичної особи, однак може бути відповідачем в адміністративних судових спорах.
Ухвалою суду від 28.01.2025 поновлено ІНФОРМАЦІЯ_6 строк на подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 , його представник – адвокат Огорілко М.О. у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а. с. 29 - 30). Останній заявив клопотання про розгляд справи без їх участі (а. с. 4).
Представник відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання також не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі (а. с. 33, 45 зв.). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 04.09.2025 старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії СУ №2089/2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у якому зазначено: «у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 04.09.2025 о 17:00 було виявлено, що 04.09.2025 громадянин ОСОБА_1 відмовився, від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо мотивів відмови, відео з бодікамери), чим порушив абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період» (а. с. 34).
У протоколі, серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у протоколі.
Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився зі змістом протоколу та отримав його примірник, а також про те, що його було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 08.09.2025 о 10:00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 каб. №104.
У протоколі зазначено, що до нього додаються: копія витягу з журналу направлення на ВЛК, пояснення ОСОБА_1 , щодо мотивів відмови, копія паспорту, відео з бодікамери.
Як вбачається з копії сторінки журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаному журналі 04.09.2025 за №753 здійснено запис про направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію зі строком її проведення до 08.09.2025 та зазначено, що останній відмовився від отримання направлення, про що зроблено відповідний запис (а. с. 34 зв.).
04.09.2025 ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 написав заяву наступного змісту: « ОСОБА_1 відмовляюся проходити військово-лікарську комісію в зв`язку з тим, що не маю з собою відповідних документів, зобов`язуюся з`явитися з відповідними документами 08.09.2025» (а. с. 35).
08.09.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 04.09.2025 серії СУ №2089/2025 прийняв постанову серії СУ №2089/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що: «04.09.2025 о 17:00 було виявлено, що 04.09.2025 ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується письмовими поясненнями (заявою) ОСОБА_1 щодо мотивів відмови та відеозаписом з бодікамери), чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період». ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 25500 грн (а. с. 5). 
08.09.2025 року копію даної постанови разом з супровідним листом направлено на адресу останнього листом з рекомендованим повідомленням (а. с. 36, 36 зв.).
До матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_5 було долучено запис з бодікамери. На вказаному запису зафіксовано те, що ОСОБА_1 на запитання про те, чи він відмовляється проходити ВЛК, відповів, що відмовляється. Особа яка ставила питання, не ідентифікувала себе на відео (а. с. 36 а ).
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). 
Згідно з абз. 1 п. 1, абз. 9 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.
Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.
Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 було оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 було оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності (08.09.2025) діяв особливий період.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Стаття 22 вказаного Закону передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Абзацом 2 частини першої зазначеної статті передбачений обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Абзацом четвертим частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначений обов`язок проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Як вбачається з абз. 9 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;
3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
4) місце, день і час явки за викликом;
5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;
6) реєстраційний номер повістки;
7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 22 вказаного Закону порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
А саме Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 – «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
Як вбачається з абз. 3, 8, 11 ч. 5 ст. 22 зазначеного Закону вказаний порядок визначає організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до п. 3.1, абз. 4 п. 3.8 р. ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. 
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Згідно з абз. 2, 3, 4 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Згідно з п. 74-1 вказаного Положення для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Аналіз наведених норм законодавства вказує на те, що процедурі проходження військовозобов`язаним медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, реєстрація вказаного направлення, ознайомлення військовозобов`язаного під підпис про відповідальність за ухилення від медичного огляду.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивачу направлялась або вручалася повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Також у матеріалах справи відсутні відомості про існуюче рішення керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про видачу направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, відсутнє саме направлення.
Суд критично відносить до наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 копії журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 , як до доказу наявності відповідного рішення керівника РТЦК та існування роздрукованого направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію, відмови від його отримання ОСОБА_1 .
У вказаному журналі 04.09.2025 за №753 здійснено запис про направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію зі строком її проведення до 08.09.2025 та у графі підпис «підпис про отримання направлення» записано «відмова», а у графі «підпис про ознайомлення з відповідальністю» - слово «ХАБ» (а. с. 34 зв.). 
Однак відмова ОСОБА_1 від отримання направлення та попередження про відповідальність за ухилення від проходження комісії не підтверджене будь-якими належними доказами – актом складеним працівниками ТЦК та СП, відеозаписом з бодікамери тощо.
Відповідачі скориставшись своїм правом на подання відзивів не надали суду копії відповідного направлення.
На долученому до матеріалів справи відеозапису з бодікамери відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, його відмову від отримання, ознайомлення його про відповідальність за ухилення від проходження ВЛК, його відмову від підпису про отримання попередження.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, чи проходив ОСОБА_1 раніше військово-лікарську комісію, дату останнього огляду. Не зазначена вказана інформація і в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення.
Як було зазначено вище нормами законодавства передбачено, що постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Відсутність інформації про попереднє проходження або непроходження ОСОБА_1 медичного огляду з метою визначення його придатності до військової служби, дату його проведення, позбавляє можливості остаточно встановити, що позивач був зобов`язаний пройти військово-лікарську комісію саме у період до 08.09.2025. 
Також суд враховує приписи пункту 3.5 Положення № 402 відповідно до яких, до початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.
Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
Як вбачається з заяви ОСОБА_1 він не бажав проходити медичний огляд без вказаних документів та хотів з ними з`явитися в іншу дату.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що відповідачами не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_3 , як юридичної особи, якій підпорядкований ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. 74, 132, 134, 139, 286 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СУ № 2089/2025, прийняту 08 вересня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 605 грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя