ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22047/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.04.2024 року №0238671-2416-0403-UA (форми «Ф») на суму 77690,32 грн за 2023 рік.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Суд не врахував неотримання позивачем спірного податкового повідомлення-рішення від 02.04.2024 № 0238671-2416-0403-UA, а отже податкового зобов`язання.
Беручи до уваги факт неотримання позивачем податкового повідомлення-рішення від 02.04.2024 № 0238671-2416-0403-UA в якому контролюючим органом визначено «Розмір частки у праві спільної власності на об`єкт, кв.м.» « 3865,19 кв.м.», позивач був обмежений у реалізації прав проведення звірки площ чи розміру частки належного йому нерухомого майна.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ДПС (Кам`янська ДПІ) як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та має у власності об`єкт нерухомості – комплекс виробничих будівель, який заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5521,7 кв.м., розмір частки у праві спільної власності – 7/10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2283821312104.
Згідно з договором купівлі-продажу від 21.01.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), 3/10 частки комплексу виробничих споруд відчується за даним договором на праві власності покупцю. Загальна площа 3/10 комплексу виробничих будівель – 1781,1 кв.м (п. 2 Договору).
У п. 19.1 Договору зазначено, що у володінні та користуванні Продавця залишається 7/10 частки комплексу виробничих будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: А-3 будівля для ремонту великовантажних машин з приміщенням для обслуговування автомашин та побутовими приміщеннями, загальною площею 2993,9 кв.м.; 1-1 будівля складських приміщень, загальною площею 732,8 кв.м.: М-І вбиральня, загальною площею 13,9 кв.м.; У-1 навіс; №4 частина огорожі. Загальна площа 7/10 часток вищезазначеного комплексу виробничих будівель складає 3740,6 кв.м.
Даний договір зареєстрований у реєстрі за №39 та посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Моісєєнком Д.О.
02.04.2024 року відповідачем прийнято ППР №0238671-2416-0403-UA (форми «Ф») на суму 77690,32 грн за 2023 рік – податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особам, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
У листі Кам`янської міської ради №8вих-15/681 від 30.07.2024 року вказано, що у 2024 році на території міста є діючими ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та / або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, затверджені рішенням Кам`янської міської ради від 02.11.2018 року №1223-29/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті», яке набуло чинності з 01.01.2019 року.
Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача, у відповідь на який відповідач сформував лист №54187/6/04-36-24-16-11 від 01.08.2024 року, в якому зазначив таке.
Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік та сформовано ППР (форма «Ф») від 02.04.2024 року №0238671-2416-0403-ГФ12040150000015189 на суму 77690.32 грн, яке направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 та повернуто 08.05.2024 року за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до пп. 14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп. 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Як було встановлено судом першої інстанції з Договору від 21.01.2023, який зареєстрований у реєстрі за №39, до покупця переходить 3/10 частки комплексу виробничих споруд – 1781,1 кв.м (п. 2 Договору), а у володінні та користуванні продавця (позивача) залишається 7/10 частки комплексу виробничих будівель - 3740,6 кв.м (п. 19.1 Договору). 
Станом на дату формування спірного ППР розмір частки у праві спільної власності становив 7/10 від 5521,70 – 3865,19, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужених об`єктів (дата формування – 09.02.2024).
Відповідно підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Також суд першої інстанції встановив, що відповідно до Інформаційної довідки №386534634 від 11.07.2024, наданої позивачем, щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, судом встановлено, що 7/10 частки комплексу виробничих будівель, загальна площа якого - 5521,7 кв.м. (реєстраційний номер 2283821312104), належить позивачу на праві власності. 
Аналогічна інформація щодо частки (7/10), яка належить позивачу на праві власності, вказана і в інформаційній довідці №365223599 від 09.02.2024, яка надана відповідачем.
Суд вірно врахував, що не є спірним, що конкретна площа комплексу виробничих будівель, яка належить на праві власності позивачу після відчуження ОСОБА_2 , визначена лиш у договорі купівлі-продажу від 21.01.2023 року, а саме: 3740,60 кв.м.
Відповідно до пп. 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Суд вірно взяв до уваги, що позивач не звертався до контролюючого органу в порядку підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України щодо проведення звірки даних з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний період 2023 рік, а відтак податковим органом не було допущено протиправних дій при формуванні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідач керувався наявною у реєстрі інформацією, а позивачем, в свою чергу, не було вчиненого жодних дій щодо вчасної актуалізації такої інформації.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
Суд також вірно врахував рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті» та взяв до уваги, що для нежитлових будівель вказаним рішенням встановлюється найнижча ставка податку 0,3, яка була застосована відповідачем при розрахунку податку за оскаржуваним ППР.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність порушень прав позивача в частині розрахунку податку за податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2024 №0238671-2416-0403-UA (форми «Ф») на суму 77690,32 грн. 
Відповідно до п. 42.1 та п. 42.2 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику) (п. 42.5 ст. 42 ПК України).
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до контролюючого органу з заявою про бажання отримувати документи через електронний кабінет.
Судом було встановлено, що оскаржуване ППР направлялось позивачу засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 , проте конверт 5193112551574.
Суд вірно встановив, що відповідачем вчинено всі дії для направлення позивачу ППР.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 11 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш