Справа №443/1567/25
Провадження №2/443/68/26

РІШЕННЯ
іменем України

09 лютого 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Павліва А.І., 
секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, – 

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (позивач) подало до суду позов до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики №121747 в розмірі 10 411,50 грн, з яких 5 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 911,50 грн – сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 11.01.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики №121747, згідно з п. 1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №15 від 25.01.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 10 411,50 грн, з яких 5 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 911,50 грн – сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.46-62), в обґрунтування якого покликаючись нате, що вищезазначений Кредитний договір укладено в 2022 році, а Договір факторингу, на підставі якого за кредитом було передано право вимоги – в 2021 році, тобто право вимоги за кредитом не могло перейти до позивача, оскільки його ще не існувало. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У матеріалах позовної заяви взагалі відсутні докази про перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача за Кредитним договором. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. За Кредитним договором відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КОРЕДИТІВ» продовжувало нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Несвоєчасне повернення відповідачем кредиту є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою. Припущення про те, що поряд із обов`язком повернення кредиту в кінці тридцятиденного строку встановлено для відповідача також можливість правомірного користування кредитними коштами суперечить підходу, сформованим Великою Палатою Верховного Суду. У договорі № 121747 від 11 січня 2022 року погоджено строк правомірного користування кредитними коштами до 12 лютого 2022 року (30 днів), тому відсутні підстави для нарахування процентів з 13.02.2022, тобто за межами строку кредитування, а їх нарахування позивачем є неправомірним. Нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. ОСОБА_1 є учасником бойових дій і на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000,00 грн.
Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.87-111), в обґрунтування якої покликаючись на те, що договір позики був укладений з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договорів не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Презумпції правомірності Кредитного договору Відповідачем не спростована. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів та Договорів Позики між Відповідачем та Первісним кредитором, та для обґрунтування розміру заборгованості Відповідача, вказаної у позовні заяві. Відповідач, який не є стороною оспорюваного ним правочину (договору факторингу), не наведено та, відповідно, не доведено, які його права та законні інтереси порушені цими правочинами. Таким чином, Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. Дія Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 14.06.2024, він є чинним, а тому перехід прав вимоги за Договором позики №121747 відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Витрати на професійну правничу допомогу на суму 6 000,00 грн є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві та відповіді на відзив просить справу розглядати за його відсутності. 
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.
Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів (а.с.136-139).

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.40-41).
Ухвалою судового засідання від 13.11.2025 відкладено розгляд справи (а.с.82).
Ухвалою судового засідання від 16.12.2025 витребувано докази та відкладено розгляд справи (а.с.151-153).
Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 05.02.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Згідно з Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №121747 від 11.01.2022 та Додатком №1 до цього Договору, укладених між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , сторони узгодили такі умови:
позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики (п.1 Договору);
сума позики – 5 500,00 грн, строк позики – 30 днів, дата надання позики – 11.01.2022, дата повернення позики – 10.02.2022, процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 29,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення Позики 2,00%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%., орієнтовна реальна річна процентна ставка 2339,96%, орієнтовна загальна вартість позики 7 150,00 грн (пункти 2.1.- 2.3 Договору);
проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п.4 Договору);
позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі.» (п.6.2 Договору);
якщо Сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування (пункт 18 Договору).
Додатком №1 до цього Договору передбачено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить, зокрема, дату видачі кредиту (11.01.2022) та дату платежу (10.02.2022), а також загальну вартість кредиту – 7 150,00 грн.
Договір та Додаток №1 містять реквізити сторін, зокрема ім`я позичальника – ОСОБА_1 , його дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адресу проживання, номер телефону, електронну пошту, картковий рахунок. Зазначені документи підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором mKNh7Hqe1i (а.с.5).
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2025 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на який 11.01.2022 було зараховано кошти у сумі 5 500,00 грн (а.с.162).
14.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, додаткові угоди №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №16 від 25.01.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, та Акт прийому-передачі реєстру Боржників.
За умовами згаданого договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, права на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрі Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1. Договору);
перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Божника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру до боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 Договору).
Згідно з пунктом 1 Акту прийому-передачі реєстру Боржників Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №15 кількістю 5 626, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Божників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с.6-13). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №15 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника за Договором позики №121747 на загальну суму заборгованості 10 411,50 грн, з якої 5 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 911,50 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с.14).
З розрахунку заборгованості за Договором позики №121747 від 11.01.2022 вбачається, що станом на 25.01.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 10 411,50 грн, з якої 5 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 911,50 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с.113-130). 

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», право вимоги від якого перейшло до Нового позикодавця – ТОВ «ФК «ЄАПБ») за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд.
За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» (далі – Закон №675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII).
Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також, судом враховано норми статей 11, 203, 205, 207, 598, 599, 611, 626, 1046-1049 ЦК України, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форм правочину та способи волевиявлення, вимоги до письмової форми правочину, підстави припинення зобов`язання та припинення зобов`язання виконанням, правові наслідки порушення зобов`язання, поняття та види договору, договір позики та його форму, проценти за договором позики та обов`язок позичальника повернути позику.
Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20) вказано, що: «у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem – слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)».

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 11.01.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №121747 в електронній формі (далі – Договір позики), згідно з яким кредитодавець зобов`язався надати та надав позичальнику кредит у сумі 5 500,00 грн.
14.06.2021 між ТОВ «ФК ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, додаткові угоди №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №16 від 25.01.2024 до цього договору факторингу та Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, згідно з якими право вимоги за Кредитним договором перейшло від первісного кредитора – ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до нового кредитора – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». 
ОСОБА_1 за Договором позики нарахована заборгованість в сумі 10 411,50 грн, з якої 5 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 911,50 грн – сума заборгованості за відсотками.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову часткового.
Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Із копії наявного у матеріалах справи Договору позики вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за цим договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця, надавши йому персональні дані, а сам: ПІБ, дані паспорта, РНОКПП, місце проживання, номер мобільного телефону та банківського платіжного засобу, необхідні для укладення згаданого Договору позики та формування одноразового ідентифікатора.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету згаданий договір між первісними кредиторами та відповідачем не був би укладений.
З огляду на викладене, суд доходить переконання, що Договір позики підписаний саме відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено підписання з відповідачем Договору позики.
Факт одержання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5 500,00 грн підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2025, які були перераховані на належні ОСОБА_1 банківську картку. 
Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинами справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення згаданих Договору позики і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначеній у цьому договорі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору позики і такий недійсним не визнано.
Наведені обставини та досліджені судом письмові докази дозволяють дійти обґрунтованого висновку, що відповідач, уклавши Договір позики і отримавши кредитні кошти у обумовленому розмірі, взяті на себе зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем як новим кредитором.
Наявні у справі та безпосередньо досліджені судом докази, зокрема договір факторингу, додаткові угоди до нього та реєстр Боржників доводять обставину належного переходу права вимоги у межах Договору позики від первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ». Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, а відтак спростовують аргументи сторони відповідача щодо недоведеності позивачем обставини переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача як нового кредитора. 
Окрім цього, суд відхиляє аргументи сторони відповідача щодо наявності підстав застосування до відповідача приписів частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як помилкові, оскільки періоди часу, у які відповідач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, не охоплюють період укладення та дії Договору позики. 
Наведені обставини та досліджені судом письмові докази дозволяють дійти обґрунтованого висновку, що відповідач, уклавши Договір позики і отримавши позику в обумовленому розмірі, взяті на себе зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем як новим позикодавцем.
Підстав вважати, що сума заборгованості в частині тіла кредиту не відповідає умовам Договору позики, суд не вбачає, оскільки така узгоджується з умовами цього договору.
Водночас, суд звертає увагу на те, що сторонами у Договорі позики узгоджені чіткі умови кредитування, а саме: розмір позики, відсотки за користування нею та строк позики. Ці умови знайшли своє відображення також у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до згаданого Договору позики та підписана сторонами. 
Однак, у Договорі в пункті 18 також було передбачено, що якщо Сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами Договору сторони передбачили порядок нарахування процентів за користування позикою понад визначений договором строк.
Аналіз пункту 18 Договору позики у сукупності з іншими умовами Договору та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, дозволяє дійти висновку, що наведені у пункті 18 Договору позики умови є нечіткими та суперечливими, оскільки самим Договором позики (пункт 2.2.), разом з згаданою Таблицею, чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 10.02.2022, і саме на такі умови спрямовувалася воля відповідача. 
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що умову пункту 18 Договору позики слід тлумачити на користь відповідача, оскільки такі є нечіткими та суперечать висловленій відповідачем волі щодо умов Договору позики.
Суд зазначає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку, на який надано позику чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Тобто, право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 10.02.2022, тому починаючи з 11.02.2022 позикодавець не мав права нараховувати проценти за користування позикою, у зв`язку з чим нараховані проценти понад визначений договором строк є необґрунтованими. 
При цьому, суд зазначає, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються нормою частини 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики у сумі 7 150,00 грн. 

Розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з огляду на задоволення позову частково судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 079,33 грн (7 150 х 100% : 10 411,50 = 68,67%; 3 028,00 : 100% х 68,67% = 2 079,33), а витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до відшкодування стороною відповідача, покладаються на відповідача.
На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1046-1049 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код юридичної особи 35625014) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №121747 від 11.01.2022 в сумі 7 150,00 грн, судовий збір у сумі 2 079,33 грн, а всього 9 229 (дев`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 33 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення – 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів