ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. справа № 300/6025/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду рапорту від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві відповідно до абзацу 8 пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року №618/2012; зобов`язати розглянути по суті рапорт від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві відповідно до абзацу 8 пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року №618/2012, та прийняти за наслідками розгляду відповідне рішення.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 липня 2025 року ним подано рапорт до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому він просив виключити його з військового оперативного резерву та звільнити зі служби у військовому резерві відповідно до абзацу восьмого пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України. Однак станом на дату подання позову відповідач не надав жодної відповіді щодо розгляду зазначеного рапорту. Вказаний рапорт фактично не був розглянутий, оскільки відповідачем не прийнято ані наказу про виключення позивача з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві, ані обгрунтованої відмови у задоволенні поданого рапорту. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_3 скористався правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 26.03.2024 № 3649, наказом від 26.04.2024 № 136 позивача зараховано до оперативного резерву команди в/ч НОМЕР_2 з врученням мобілізаційного розпорядження. Позивач під особистий підпис отримав повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 після досягнення 25-річного віку, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стверджує, що зарахування до оперативного резерву осіб, звільнених з військової служби під час особливого періоду, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, є обов`язком, а не правом (бажанням) відповідача, дії відповідача щодо зарахування позивача до оперативного резерву команди НОМЕР_2 є правомірними і такими, що відповідають вимогам чинних нормативно-правових актів України. Щодо розгляду рапорту позивача від 07.07.2025 про виключення його із військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві, позивачу повідомлялося усно при відвідуванні ним ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавалися роз`яснення щодо врахування Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618/2012, та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вважає, що відповідачем правомірно зараховано позивача до оперативного резерву. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.41).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне. 
07.07.2025 позивач надіслав відповідачу поштовим зв`язком рапорт від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву та звільнення з військової служби у військовому оперативному резерві відповідно до абзацу восьмого пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України (а.с.10. 21-22).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (надалі також - Закон № 3543-XII).
Статтею 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до частини 11 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) для взяття на військовий облік. Звільнені з військової служби особи, які за станом здоров`я придатні для військової служби, можуть зараховуватися до військового оперативного резерву у порядку, встановленому Генеральним штабом Збройних Сил України.
Частиною 4 статті 26-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що особливості проходження служби у військовому резерві, в тому числі виконання резервістами обов`язків служби у військовому резерві, визначаються цим Законом та відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
За змістом частини 1 статті 26-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 3 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618/2012 (надалі також – Положення №618/2012), визначено, що громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.
Відповідно до пункту 8 Положення №618/2012 початком проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день видання наказу керівника органу військового управління, командира (начальника) військової частини (установи) (далі - командир (начальник) військової частини (установи)) про прийняття (зарахування) громадянина на службу у військовому резерві і призначення на посаду, яка комплектується резервістами. Закінченням проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день закінчення строку контракту або інший день, зазначений у пункті 30, абзаці другому пункту 120-1 цього Положення, але не раніше дня видання наказу командира (начальника) військової частини (установи) про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.
Згідно із пунктом 12 Положення №618/2012 в особливий період звільнені з військової служби особи, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, зараховуються на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку.
Відповідно до підпункту 8 пункту 107-1 Положення №618/2012 резервіст, зарахований до військового оперативного резерву, підлягає виключенню з військового оперативного резерву та звільненню зі служби у військовому резерві, зокрема, у зв`язку з виникненням обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", внаслідок яких резервіст не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі рапорту резервіста.
Згідно із пунктом 107-2 Положення №618/2012 виключення резервіста з військового оперативного резерву та його звільнення із служби у військовому резерві здійснюється у порядку, визначеному пунктом 108 цього Положення.
У відповідності до пункту 108 Положення №618/2012 звільнення резервіста зі служби у військовому резерві на підставах, передбачених пунктом 28, пунктом 107-1, абзацом другим пункту 120-1 цього Положення, здійснюється командиром (начальником) військової частини (установи) шляхом видання відповідного наказу. Командир (начальник) військової частини (установи) у триденний строк після видання наказу про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві надсилає витяг з наказу та особову справу резервіста до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому резервіст перебуває на військовому обліку. Датою звільнення зі служби у військовому резерві є день видання командиром (начальником) військової частини (установи) відповідного наказу про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.
Згідно із пунктами 109 - 113 Положення №618/2012 резервіст, який бажає звільнитися зі служби у військовому резерві, подає за наявності підстав, передбачених цим Положенням, рапорт та документи, які підтверджують підставу звільнення. У рапорті зазначаються підстави звільнення зі служби у військовому резерві та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому резервіст перебуває на військовому обліку.
Перед звільненням резервіста уточнюються дані про проходження ним служби у військовому резерві, документально підтверджуються періоди служби.
Резервіст за три місяці до досягнення граничного віку перебування у військовому резерві направляється на медичний огляд до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються під час визначення підстав звільнення зі служби у військовому резерві.
Днем звільнення резервіста зі служби у військовому резерві є день, визначений у пункті 30 цього Положення, про що зазначається в наказі про звільнення зі служби у військовому резерві. Такий наказ видається на підставі затвердженого акта про прийняття-здавання посади, яку займав резервіст, та (або) рапорту безпосереднього начальника.
Частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
З огляду на те, що Положення №618/2012 не визначає механізму оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення про прийняте рішення за результатами розгляду рапортів, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин аналогію закону, а саме приписи Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, якими визначений порядок організації роботи із рапортами.
Згідно із пунктами 1 – 3 розділу ІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559 (надалі також - Порядок № 531), рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. Відповідь на усний рапорт надається усно.
Відповідно до приписів пунктів 1 - 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Отже резервіст, зарахований до військового оперативного резерву, має право подати рапорт про виключення з військового оперативного резерву та звільненню зі служби у військовому резерві, зокрема, й шляхом направлення рапорту засобами поштового зв`язку. За результатами розгляду рапорту відповідні посадові особи зобов`язані видати наказ про виключення резервіста з військового оперативного резерву та його звільнення зі служби у військовому резерві або надати мотивовану відмову в задоволенні рапорту.
Суд зауважує, що рапорт вважається розглянутим у разі прийняття за ним рішення та належного доведення цього рішення (відповіді) до відома особи, яка його подала.
Наслідком подання рапорту про виключення резервіста з військового оперативного резерву та його звільнення зі служби у військовому резерві є прийняття відповідного наказу про звільнення зі служби у військовому резерві або надання відмови у задоволенні такого рапорту.
Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.04.2024 №136 «Про зарахування до військового оперативного резерву (на службу у військовому оперативному резерві) осіб, звільнених зі строкової військової служби та призначення до складу команди НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зараховано до оперативного резерву в/ч НОМЕР_3 (а.с.45).
08.07.2025 позивач надіслав поштовим зв`язком відповідачу рапорт від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві відповідно до абзацу 8 пункту 107-1 Положення №618/2012. 
Вказаний рапорт отриманий ІНФОРМАЦІЯ_3 11.07.2025. 
Позивач стверджує, що його рапорт фактично не був розглянутий, оскільки відповідачем не прийнято ані наказу про виключення позивача з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві, ані обґрунтованої відмови у задоволенні поданого рапорту.
ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначає про те, що позивачу щодо розгляду рапорту повідомлялося усно під час відвідування ним ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також надавалися роз`яснення з питання виключення його з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві. 
Разом з цим, відповідач не навів відомостей щодо дати та часу відвідування позивачем ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час яких позивачу, за твердженнями відповідача, були надані усні відомості і роз`яснення, а також не надав жодних доказів на підтвердження зазначених обставин. Відповідач не надав суду докази того, що рапорт позивача від 07.07.2025 був розглянутий і за результатами його розгляду було прийняте відповідне рішення по суті викладеного в рапорті питання. 
Суд зауважує, що відповідач зазначає про надання позивачу усних відомостей і роз`яснення з питання виключення його з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві. Тобто, відповідач фактично не розглянув рапорт позивача по суті.
Отже відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не спростував доводів позивача про те, що рапорт від 07.07.2025 відповідачем не розглянуто по суті, що свідчить про безпідставність відповідних заперечень.
Суд враховує, що предметом цього спору є саме питання розгляду рапорту від 07.07.2025, а не правомірність зарахування позивача до військового оперативного резерву.
Розглядаючи цю справу, суд не надає оцінки доводам відповідача щодо правомірності зарахування позивача до військового оперативного резерву, оскільки зазначене питання знаходиться поза межами предмета спору.
Оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача щодо нерозгляду рапорту від 07.07.2025 по суті, позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак наявні підстави для їх задоволення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до частини 5 статті 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, то суд вирішує справу на підставі наявних доказів. 
Отже, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У разі неможливості надати суду відповідний доказ, сторона повинна зазначити причини, з яких він не може бути поданий та надати суду докази, які підтверджують, що ця сторона здійснила усі залежні від неї дії, спрямовані на отримання відповідного доказу і в неї відсутня можливість самостійно його отримати.
Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень є визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах. 
Наявність принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі обумовлена тим, що в учасників публічно-правових відносин, зазвичай, нерівні можливості, оскільки особі протистоїть суб`єкт владних повноважень. Активна роль суду дає можливість врівноважити можливості людей, які необізнані у тонкощах юриспруденції, і суб`єкта владних повноважень, а також сприяє тому, щоб порушені державним органом права були захищені.
Таким чином, відповідно до завдань та принципів адміністративного судочинства, у спірних правовідносинах саме відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, повинен доводити в суді правомірність своїх дій.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві відповідно до підпункту 8 пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року №618/2012.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_4 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) від 07.07.2025 про виключення з військового оперативного резерву і звільнення зі служби у військовому резерві відповідно до підпункту 8 пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року № 618/2012, та прийняти відповідне рішення, із урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Біньковська Н.В.