ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 січня 2026 року	Справа №160/22554/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 05.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком за № 212750010414 від 30.04.2025 року;
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії за віком за № 212750010414 від 01.07.2025 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивачу ОСОБА_1 : період денного навчання в Херсонському національному техничному університеті з 17.10.2001 р. по 30.07.2002 р.; період роботи в колгоспі «Путь Леніна» Великолепетиського р-ну Херсонської обл. з 30.01.1989 р. по 21.06.1992 р.; період роботи в фермерському господарстві «Сонячне» Великолепетиського р-ну Херсонської обл. з 09.08.1992 р. по 18.09.1997 р.;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.05.2025 р. згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та сплатити заборгованість по нарахованій пенсії з 08.05.2025 р. по день набуття чинності судового рішення по справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем-1 та відповідачем-2 протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, позивач вказує, що відповідачами протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу спірних періодів трудової діяльності попри те, що вони належним чином підтверджувалися наданими документами і записами трудової книжки. Вважаючи протиправними прийняті відповідачами рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження.
20 серпня 2025 року від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що за відсутності достатнього страхового стажу підстави для призначення пенсії відсутні. Також, зазначив, що до страхового стажу не було зараховано період роботи з 09.08.1992 до 18.09.1997 в ФГ “Сонячне”, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.01.1989, оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.07.2025 №212750010414 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є правомірними та законним, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
29 серпня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 17.10.2001 до 30.07.2002, оскільки відсутні відомості про денну форму навчання; період роботи в колгоспі з 30.01.1989 до 21.06.1992, оскільки відсутні дані про встановлений мінімум трудової участі в нромадському господарстві та відпрацьовані вихододні; період роботи у фермерському господарстві з 09.08.1992 до 18.09.1997, оскільки відсутні документи на підтвердження сплату внесків на соціальне страхування. Звертає увагу, що, як зазначено позивачем у позові, при зверненні ним не надавалися документи на підтвердження обставин щодо наявності підстав щодо зарахування до стажу періодів навчання та роботи в колгоспі. З огляду на відсутність необхідного страхового стажу позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
23.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) №212750010414 від 30.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, зокрема, зазначено:
-вік заявника - 59 років 11 місяців 16 днів;
-необхідний страховий стаж становить не менше 32 роки;
-страховий стаж заявника становить 28 років 04 місяці.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 09.01.1989: навчання з 17.10.2001 до 30.07.2002, оскільки перетинається з періодом безробіття, з 12.12.2001 до 24.07.2002, оскільки відсутні відомості про денну форму навчання; робота в колгоспі з 30.01.1989 до 21.06.1992, оскільки відсутні дані про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та відпрацьовані вихододні; робота у фермерському господарстві з 09.08.1992 до 18.09.1997, оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування відповідно до статті №34 Закону України «Про фермерське господарство» №973- IV від 19.06.2003.
23.06.2025 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області) №212750010414 від 01.07.2025 позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу (32 роки).
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, зокрема, зазначено:
-пенсійний вік заявника становить 60 років;
-вік заявника 60 років 01 місяць;
-необхідний страховий стаж становить 32 роки;
-страховий стаж особи становить 31 рік 00 місяців 18 днів.
До страхового стажу не зараховано період роботи з 09.08.1992 до 18.09.1997 в ФГ «Сонячне», згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.01.1989, оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування; страховий стаж за періоди роботи після січня 2004 року обчислено за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.
Не погодившись із відмовою відповідачів у призначенні пенсії та зарахуванні спірних періодів роботи та навчання до страхового стажу, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону №1058-IV, який для періоду звернення з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить не менше 32 років.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 17.10.2001 до 30.07.2002.
Згідно із п.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відповідно до архівної довідки від 16 червня 2025 №98 позивач ОСОБА_1 - наказом №343 від 23 жовтня 2001 року зарахований з 17 жовтня 2001 року слухачем факультету перепідготовки і підвищення кваліфікації Херсонського державного технічного університету з метою перепідготовки на базі вищої освіти для отримання кваліфікації спеціаліста згідно з укладеним договором з Херсонським обласним центром зайнятості №99 від 08 жовтня 2001 року (денна форма навчання) та наказом №245 від 30 липня 2002 року відрахований 30 липня 2002 року у зв`язку із закінченням факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації зі спеціальності «Економіка підприємств» та здобуттям кваліфікації спеціаліста з економіки підприємств.
З позовної заяви вбачається, що архівна довідка від 16 червня 2025 №98 надана позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вже за наслідками прийнятого ним рішення від 30.04.2025, що виключає протиправність рішення відповідача 1 в частині незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 17.10.2001 до 30.07.2002.
Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не відмовляло позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду навчання.
Крім того, з довідки форми РС-право вбачається, що період навчання ОСОБА_1 з 17.10.2001 до 30.07.2002 вже зараховано до страхового стажу з розрахунку 09 місяців 15 днів.
З цих підстав суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 30.01.1989 до 21.06.1992.
Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено у зарахуванні зазначеного періоду роботи до страхового стажу за відсутності інформації про виконання трудової участі у господарстві (встановлений та відпрацьований мінімум вихододнів).
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Як встановлено статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.01.1989, ОСОБА_1 30.01.1989 прийнятий на роботу до колгоспу «Путь Леніна» на посаду агронома мехзагону №3 та був звільнений 21.06.1996.
Відповідно до довідки СТОВ «Південне» від 20.05.2022 ОСОБА_1 працював у колгоспі «Шлях Леніна» з 30 січня 1989 року до 21 червня 1992 року. В зазначеній довідці відображено трудодні позивача за період з 1989 року по 1991 рік, окрім 1990 року, оскільки за 1990 рік архівні дані відсутні.
Також, з довідки вбачається, що СТОВ «Південне» є правонаступником колгоспу «Шлях Леніна».
Позивач визнає, що ним не подавалася зазначена довідка від 20.05.2022 до заяви, за наслідком якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 30.04.2025.
Відтак, у відповідача 1 не було підстав для зарахування зазначеного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача.
Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не відмовляло позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду трудової діяльності.
З довідки форми РС-право вбачається, що період роботи ОСОБА_1 з 30.01.1989 до 21.06.1992 вже зараховано до страхового стажу з розрахунку: 11 місяців 02 дні за період з 30.01.1989 до 31.12.1989; 01 рік - за період з 01.01.1991 до 31.12.1991; 05 місяців 21 день - за період з 01.01.1992 до 21.06.1992.
Відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до стажу періоду трудової діяльності з 30.01.1989 до 31.12.1989; з 01.01.1991 до 31.12.1991; 05 місяців 21 день - за період з 01.01.1992 до 21.06.1992.
Натомість, відсутність архівних відомостей щодо трудоднів позивача за 1990 рік не може впливати на реалізацію прав позивача щодо пенсійного забезпечення. 
Суд погоджується з доводами позивача про те, що ведення та зберігання архіву знаходиться поза межами контролю відповідача.
Так, працівник не наділений жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на дотримання порядку ведення та зберігання роботодавцем робочої документації.
Враховуючи викладене, період трудової діяльності з 01.01.1990 до 31.12.1990.
Щодо незарахування відповідачами до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 09.08.1992 до 18.09.1997 в ФГ «Сонячне», оскільки відсутній документ, що підтверджує сплату страхових внесків за дану особу.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
З трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_2 від 09.01.1989 вбачається, що позивач з 09.08.1992 до 18.09.1997 перебував на посаді Голови ФГ «Сонячне».
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу зазначеного вище періоду трудової діяльності позивачі посилалися на ст. 34 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 №973-IV в частині відсутності підтверджуючих документів про сплату внесків (збору) на соціальне страхування.
Суд не погоджується з таким обґрунтуванням відмови, з огляду на таке.
Спірні правовідносини стосуються періоду з 09.08.1992 до 18.09.1997, коли правовідносини регулювалися Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 №2009-ХІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №2009-ХІІ члени селянського (фермерського) господарства починаючи з 16-річного віку і особи, які працюють в ньому за трудовим 
договором (контрактом, угодою), підлягають державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню нарівні з працівниками сільського господарства.
Селянське (фермерське) господарство реєструється як платник внесків на державне соціальне страхування в органах Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування України за своїм місцезнаходженням, у встановленому порядку сплачує внески на державне соціальне страхування на всі види заробітків за членів селянського (фермерського) господарства та осіб, які працюють в ньому за трудовим договором (контрактом, угодою) (ч. 2 ст. 28 Закону №2009-ХІІ).
Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону №2009-ХІІ час роботи в селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне 
страхування.
Отже, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на роботодавця.
Несвоєчасна сплата страхових (єдиного) внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця. Відтак, несплата страхових внесків не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права на пенсію в належному розмірі.
Суд вказує, що частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідачі не вчиняли, тим самим не дотримавшись вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.
Відтак, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 09.08.1992 до 18.09.1997 підлягають задоволенню.
Оскільки відповідачи не довели відсутності у позивача права на зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу, рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №212750010414 від 30.04.2025 та Головного управління ПФУ в Миколаївській області №212750010414 від 01.07.2025 є пртиправними та підлягають скасуванню.
З урахуванням наявного у позивача стажу на момент прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішенні - 31 рік 0 місяців 18 днів та з огляду на встановлене судом право на зарахування до стажу періодів з 01.01.1990 до 31.12.1990, з 09.08.1992 до 18.09.1997, позивач має страховий стаж (32 роки), необхідний для призначення пенсії.
Щодо належного відповідача в частині заявлених вимог про призначення пенсії та зобов`язання зарахувати до стажу спірних періодів. 
З огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення пенсії та зарахування до стажу спірного періоду роботи позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав останню заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області має здійснити зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та призначити пенсію.
Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд останньої заяви позивача, не приймало рішень, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо призначення пенсії та зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача.
Щодо дати, з якої має бути призначена пенсія.
Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що 07.05.1965 позивачу виповнилося 60 років. При цьому, вперше позивач звернувся за призначенням пенсії із заявою 23.04.2025, вдруге – 23.06.2025 - в межах трьох місяців з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Відтак, пенсію має бути призначено з 08.05.2025 - тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Щодо позовної вимоги про сплату заборгованості по нарахованій пенсії з 08.05.2025 по день набуття чинності судового рішення, суд зазначає таке.
Відповідачем 2 на виконання рішення суду в цій справі пенсія ще не призначена, відтак, не нарахована, з огляду на що заявлені позивачем позовні вимоги є передчасними.
Отже, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір двічі - у розмірі 2422,40 грн. та у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., підлягають солідарному стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Натомість, переплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн. може бути повернутий останньому на підставі поданого ним до суду клопотання.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса:  АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Ідентифікаційний код: 13844159, місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком за №212750010414 від 30.04.2025.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії за віком №212750010414 від 01.07.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 01.01.1990 до 31.12.1990, з 09.08.1992 до 18.09.1997.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 08.05.2025 призначення ОСОБА_1 пенсію за віком.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Ідентифікаційний код: 13844159, місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон