ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року Справа № 925/606/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В., 

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від позивача – Яцуляк О.Б. - адвокат, 
від відповідача – Литвин О.П. - адвокат, Тихолоз В.В. – за довіреністю, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд»,
м. Київ
до фізичної особи – підприємця Бурдинської Лариси Михайлівни, 
с. Леськи, Черкаського району, Черкаської області
про стягнення 812 757 грн. 44 коп.,
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд» до фізичної особи – підприємця Бурдинської Лариси Михайлівни про стягнення з відповідача 812 757 грн. 44 коп. збитків, у зв`язку зі знищенням товару підчас перевезення автомобільним транспортом.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.
Справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 30 хв. 03 липня 2025 року.
Ухвалою суду від 03 липня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання суд відклав розгляд справи по суті на 10 год. 30 хв. 16 вересня 2025 року.
01 вересня 2025 року від відповідача надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
У зв`язку з припиненням повноважень судді Довганя К.І., справу №925/606/25 передано на повторний автоматизований розподіл справ.
Відповідно до ст.ст. 6, 32 ГПК України вищезазначену справу 02 вересня 2025 року передано на розгляд судді Васяновичу А.В.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року справу №925/606/25 прийнято судом до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 09 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 00 хв. 07 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву до 11 год. 00 хв. 24 листопада 2025 року.
Проте, судове засідання призначене на 11 год. 00 хв. 24 листопада 2025 року не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.
Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року, суд призначив розгляд справи по суті на 10 год. 30 хв. 02 січня 2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. 
В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги визнали частково з підстав наведених у відзиві.
Зокрема, відповідач визнає позов на суму 394 671 грн. 32 коп. з яких: 302 493 грн. 96 коп. вартість товару, який було пошкоджено та втрачено внаслідок пожежі, 70 222 грн. 99 коп. витрати на проведення експертизи товару та 21 954 грн. 37 коп. витрати на утилізацію. 
26 серпня 2024 року під час перевезення вантажу позивача у автомобілі сталась пожежа з вини водія, що підтверджується відповідними доказами, внаслідок чого 7 палет товару, які були розміщені найближче до кабіни водія, пошкоджені або знищені.
Відповідач визнає дану обставину та не заперечує щодо стягнення з нього збитків за пошкоджений товар, який був утилізований позивачем, згідно із наказом № 8 від 17 лютого 2025 року та додатком № 1 до цього наказу.
Водночас, відповідач зазначає, що за видатковою накладною № 4221 від 25 серпня 2024 року, було утилізовано не всю продукцію, а лише на суму 33 631 грн. 20 коп. з ПДВ. Інша продукція, вказана у цій накладній не була пошкоджена чи знищена внаслідок пожежі.
Згідно із наказом на утилізацію товару та додатком № 1 до цього наказу, не було утилізовано наступні товари, вказані у видатковій накладній № 4233 від 25 серпня 2024 року: гірчиця «Французька» «Верес» 1 кг -30 штук, вартістю 1816,5 грн без ПДВ; гірчиця «Домашня» 1000 г п/в «Верес» (new) - 1 штука, вартістю 60,55 грн без ПДВ; гірчиця «Американська оригінальна» 1000 г п/в «Верес» - 25 штук, вартістю 1513,75 грн без ПДВ.
Якість товару, що залишився неушкодженим відповідає вимогам ДСТУ і ТУ, що встановлено лабораторними дослідженнями Черкаської філії ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації».
Доводи позивача стосовно того, що при відборі зразків (проб) для лабораторного дослідження було відібрано лише зразки товару без зовнішніх дефектів та пошкоджень, не спростовують висновків експертів щодо належної якості дослідженої продукції.
Інших експертиз чи досліджень позивачем не проводилось, а твердження відповідача про те, що слід було перевірити всю продукцію, є нелогічними, оскільки перевірка кожної одиниці продукції унеможливлює подальшу реалізацію товару, який був би відкритий для проведення досліджень.
Відповідач стверджує, що доказів того, що продукція, яка була розміщена у 10 запакованих стрейч-плівкою палетах, зазнала впливу високих температур внаслідок пожежі та була зіпсована, позивачем не надано. 
Після ліквідації пожежі і до моменту повернення товару позивачу він зберігався у автомобілі DAF CF 75.310, реєстраційний номер НОМЕР_1 (є вантажним фургоном-рефрижератором-С), що підтверджується договором на зберігання вантажу від 26 серпня 2024 року та актом від 26 серпня 2024 року щодо перевантаження товару з пошкодженого автомобіля для зберігання.
Лабораторні дослідження товару, який не був пошкоджений внаслідок пожежі, проводились у жовтні-листопаді 2024 року, тобто, після зберігання товару відповідачем, і жодних відхилень від норми ДСТУ та ТУ у продукції, повернутій позивачу, не виявлено, що доводить належне зберігання відповідачем продукції позивача.
Відповідач не заперечує проти стягнення з нього витрат на проведення експертизи товару, проведеної Черкаською торгово-промисловою палатою та Черкаською філією ДП «Полтавастандартметрологія» на суму 70 222 грн. 99 коп., а також витрат на утилізацію товару в сумі 21 954 грн. 37 коп.
Водночас, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що відповідно до заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом замовником не було вказано жодних особливих вимог до перевезення вантажу (тип автомобіля повинен бути рефрижераторний чи ізотермічний). У розділі «Особливі умови» заявки тип автомобіля вказано «тент».
Отже, відповідач заперечує щодо стягнення з нього витрат на отримання довідки про погодні умови, оскільки отримання вказаної довідки не має причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою (діями водія відповідача, що спричинили пожежу) та понесеними збитками.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем допущено арифметичну помилку в підрахунках визнаних збитків, оскільки фактично відповідач визнає суму 394 671 грн. 80 коп.
Довідку про погодні умови було використано експертом під час проведення експертизи Черкаською торгово-промисловою палатою, а тому її отримання було необхідним.
Позивач стверджує, що відповідач не надав доказів дотримання температурного режиму зберігання товару у період з 26 серпня 2024 року по 04 жовтня 2024 року. 
Позивач вказує, що він не оспорює результати лабораторних досліджень, а лише стверджує, що результати цих досліджень поширюється виключно на дослідженні зразки (проби). 
Відповідно до акту експертизи Черкаської торгово-промислової палати №-494 від 04 жовтня 2024 року для перевірки якості пред`явленого товару експертом відібрано проби з палет №5 та №8 методом випадкового відбору таких, що не мають ознак пошкодження (ні піддон, ні товар), але пакувальна стрічка має місцями незначні пошкодження у верхній частині обгортки палети (овальні отвори, ймовірно оплавлено). 
Позивач також просить суд врахувати, що палети (товар - продукти харчування) тривалий час перебували під впливом високих температур (26 серпня 2024 року з 07 год. 58 хв. до 08 год. 59 хв.), що ставить під сумнів безпечність усієї партії товару. 
Позивач звертає увагу суду, що на даний час у значної частини товару закінчився термін придатності, всього на суму 263 669 грн. 16 коп.
Оскільки 10 палет товару, що зберігаються у позивача є непридатними до споживання, відповідно є небезпечними, а тому їх вартість має бути відшкодована відповідачем. 
19 вересня 2025 року відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив у якому зауважує, що представники відповідача мали намір повернути товар ще 03 вересня 2024 року і приїхали на склад позивача з усім товаром.
Однак, представники позивача наполягали на отриманні документів від поліції щодо пожежі.
Відповідь та необхідні документи від органів Національної поліції України було отримано на початку жовтня 2024 року.
Відповідач не заперечував щодо сплати позивачу вартості втраченого та утилізованого товару на суму 302 494 грн. 44 коп. при досудовому врегулюванні спору, однак позивач вимагав відшкодування вартості всього товару, у зв`язку з чим сторони не змогли у досудовому порядку врегулювати спір. 
Також відповідач зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджують закінчення термінів придатності товару, що перевозився.
Доказів того, що повернутий відповідачем товар, який зберігався у 10 палетах, є непридатний до вживання чи використання, чи можливої подальшої переробки, позивачем не надано. 
Відповідач звертає увагу суду на те, що у відповіді на відзив позивач посилається на положення ч. 1 ст. 32 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», згідно із якою у випадку надходження доказів щодо шкідливості харчового продукту, незважаючи на його відповідність законодавству про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів, виробництво та обіг такого харчового продукту має бути зупинено та заборонено.
Водночас жодних належних та допустимих доказів шкідливості харчових продуктів, які не були утилізовані, позивачем не надано.
Посилання позивача на положення ч. 6 ст. 37 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» на думку відповідача, також не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки не було встановлено, що будь-які харчові продукти, які були частиною партії або вантажу харчових продуктів одного найменування, є небезпечними харчовими продуктами.
Отже відповідач частково заперечував щодо позову.
В судовому засіданні, яке відбулося 02 січня 2026 року, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/606/25.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 18 листопада 2021 року між фізичною особою – підприємцем Бурдинською Ларисою Михайлівною (далі - виконавець, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд» (далі - замовник, вантажовідправник, позивач) було укладено договір на організацію перевезень автомобільним транспортом по Україні № 18112021-01 (далі - договір).
Відповідно до п.1.1. договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання організувати доставку вантажів/товарів замовника у відповідності до узгоджених сторонами в заявках маршрутів.
Крім того, умовами договору передбачено наступне:
п. 1.2. замовник оплачує вартість послуг виконавця в сумі, погодженій сторонами в заявці;
п.1.3. умови транспортування вантажів погоджуються сторонами в заявках;
п.2.1.4. виконавець зобов`язаний організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України у відповідності із заявкою замовника;
п. 2.1.5. виконавець зобов`язаний надати для перевезення вантажів замовника транспортні засоби, що відповідають вимогам перевезення вантажів, технічно сплавні, а також такі, що мають всі необхідні документи встановленої форми для здійснення перевезень;
п. 2.2.5. замовник зобов`язаний надати виконавцю в заявці всю необхідну інформацію про характер і властивості вантажу, що може передбачати особливі умови його транспортування;
п.3.1. платежі та взаємні розрахунки за надані послуги здійснюються відповідно наданого виконавцем рахунку та заявки. Рахунки виконавця підлягають оплаті протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання замовником документів, перерахованих в розділі 4 даного договору і підписання сторонами акту наданих послуг. Товарно – транспортна накладна повинна містити відмітки відправника вантажу, перевізника та отримувача вантажу. Сторони можуть встановити в заявці і інші строки оплати;
п. 3.2. вартість послуг виконавця погоджується сторонами в заявках на кожне окреме перевезення;
п. 6.2.5. у випадку пошкодження, недостачі або знищення вантажу замовника з вини виконавця, останній зобов`язаний компенсувати спричинену замовнику шкоду в установленому порядку (ст. 924 Цивільного кодексу України);
п. 9.1. строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2022 року. Дія даного договору продовжується на кожен наступний календарний рік при відсутності пропозицій сторін щодо розірвання даного договору. Даний договір може бути розірваний сторонами тільки після повного проведення взаємних розрахунків, що пов`язані із його виконанням.
Вказаний договір було пролонговано на наступні роки. 
Судом встановлено, що на виконання умов договору № 18112021-01, між сторонами було узгоджено заявку № 000015748 від 25 серпня 2024 року на транспортно-експедиційні послуги на перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Так, у заявці № 000015748 від 25 серпня 2024 року були погоджені наступні умови, а саме: маршрут: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Мічуріна, 90-А; Полтавська область, м. Полтава, вул. Ковпака, №51, корп. А; Полтавська область, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 81а; Сумська область, м. Суми, вул. Тополянська 12. Дата, час завантаження: 25 серпня 2024 року. Місце завантаження: с. Червона Слобода, вул. Берегова, 20. Вантаж: 17 палет (євро) до 10 тон, 40 куб.м. Місць розвантажень – 4. Ставка за перевезення – 19 500 грн. за 1 авто (разом з ПДВ), кількість автомобілів – 1. Особливі умови – тент. Автомобіль – DAF, НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 . 
На виконання умов, погоджених у заявці, у автомобіль відповідача завантажено продукти харчування (17 євро палет), про що було складено ТТН: № 4189 від 25 серпня 2024 року (видаткова накладна № 4189 від 25 серпня 2024 року на суму 190 612 грн. 80 коп. з ПДВ); № 4200 від 25 серпня 2024 року. (видаткова накладна № 4200 від 25 серпня 2024 року на суму 8 363 грн. 52 коп. з ПДВ); № 4208 від 25 серпня 2024 року (видаткова накладна № 4208 від 25 серпня 2024 року на суму 3 985 грн. 20 коп. з ПДВ); № 4221 від 25 серпня 2024 року (видаткова накладна № 4221 від 25 серпня 2024 року на суму 120 212 грн. 76 коп. з ПДВ); № 4222 від 25 серпня 2024 року (видаткова накладна № 4222 від 25 серпня 2024 року на суму 127 457 грн. 04 коп. з ПДВ); № 4233 від 25 серпня 2024 року (видаткова накладна № 4233 від 25 серпня 2024 року на суму 268 862 грн. 76 коп. з ПДВ).
Загальна вартість відвантаженого товару – 719 494 грн. 08 коп. Вказані ТТН та видаткові накладні прийняті водієм – ОСОБА_1 та засвідчені його підписом. 
Відповідно до акту про пожежу від 26 серпня 2024 року пожежа виникла у салоні автомобіля DAF XF 95 830 р.н. НОМЕР_2 о 08 год. 01 хв. та була ліквідована о 08 год. 59 хв. Пожежею було пошкоджено продукти харчування та тент грузового відсіку. Причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації побутових газових приладів гр. ОСОБА_1 (водієм). 
26 серпня 2024 року Тихолоз В.В. (сторона -1) та ОСОБА_1 (сторона – 2) перевантажили товар, який знаходився в автомобілі DAF XF 95 830 р.н. НОМЕР_2 в автомобіль DAF СF 75.310 р.н. НОМЕР_1 про що, складено акт.
Згідно акту сторона 2 передала стороні 1 вантаж, який знаходився в автомобілі DAF XF 95 830 р.н. НОМЕР_2 , а саме: 17 євро палет продукції, отриманих стороною 2 на підставі ТТН від 25 серпня 2024 року № 4189, №4200, № 4208, №4221, №4222 та №4233.
Крім того, 26 серпня 2024 року фізична особа - підприємець Бурдинська Л.М. (замовник) та фізична особа - підприємець Тихолоз В.В. (виконавець) та уклади договір про надання послуг із зберігання вантажу. 
Умовами договору сторони передбачили:
1.1. замовник доручає, а виконавець приймає на зберігання вантаж, який знаходився в автомобілі DAF XF 95 830, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить громадянину України Тихолозу Андрію Юрійовичу та перебуває в оренді фізичної особи – підприємця Бурдинська Л.М. на підставі договору від 27 жовтня 2023 року, в автомобіль DAF СF 75.310, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Тихолозу Андрію Юрійовичу, а замовник зобов`язується сплатити послуги виконавця;
1.2. опис вантажу:17 євро палет продукції. Отриманих замовником згідно з товарно-транспортними накладними №4189 від 25 серпня 2024, №4200 від 25 серпня 2024, №4208 від 25 серпня 2024, №4221 від 25 серпня 2024, №4222 від 25 серпня 2024, №4233 від 25 серпня 2024; 
1.3. температурний режим зберігання: від 0 0С до 25 0С;
1.4. строк зберігання вантажу становить з 26 серпня 2024 року до повідомлення замовником про закінчення строку зберігання вантажу;
3.1. вартість послуг зберігання становить 300 грн. на добу. 
28 серпня 2024 року товариством з обмеженою відповідальністю «Віжді Трейд» було отримано повідомлення від вантажоодержувачів вантажу згідно заявки, про факт непоставки продукції:
- №169 від фізичної особи-підприємця Козуба Юрія Григоровича (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) стосовно продукції згідно видаткових накладних: № 4189 від 25 серпня 2024 року.; №4200 від 25 серпня 2024 року.; №4208 від 25 серпня 2024 року;
- №3 від приватного підприємства «Продгрупа Плюс» (ідентифікаційний код 45565884) стосовно продукції згідно видаткових накладних: №4221 від 25 серпня 2024 року; №4222 від 25 серпня 2024 року; 
- №43 від товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча фірма «Продзапас» (ідентифікаційний код 45368237) стосовно продукції згідно видаткової накладної №: 4233 від 25 серпня 2024 року. 
Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по договору перевезення.
На запити позивача щодо стану виконання зобов`язань згідно договору і заявки, відповідач повідомив про втрату товаросупровідних документів і необхідність надання дублікатів (лист № 1 від 30 серпня 2024 року), про неможливість доставки товару (лист № 2 від 02 вересня 2024 року) та про намір повернути товар замовнику (лист № 3 від 02 вересня 2024 року).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд» надіслало на електронну пошту відповідача та за його місцезнаходженням завірені копії товаросупровідних документів згідно заявки на перевезення, повідомило місце для повернення вантажу (склад замовника: АДРЕСА_1 ). 
В листах вих. № 24/09-02 ВТ від 02 вересня 2024 року та № 24/09- 03 ВТ від 03 вересня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд» просило надати письмову відповідь стосовно неможливості доставки вантажу, обставин втрати документів та надати документи, що це підтверджують.
Позивач стверджує, що 03 вересня 2024 року на склад позивача з`явився представник відповідача за довіреністю від 27 жовтня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Циндою Л.М., що зареєстрована в реєстрі за № 2103-Тихолоз Віталій Валерійович. Представник доставив продукцію для повернення позивачу, що залишилась після пожежі автомобіля.
Товар позивачем не був прийнятий від відповідача, оскільки, на думку позивача він був зіпсований внаслідок пожежі.
В зв`язку з наявністю розбіжностей щодо стану товару, було прийнято рішення про проведення експертизи по якості та кількості товару Черкаською торгово-промисловою палатою.
Своїм листом за № 5 від 04 вересня 2024 року відповідач повторно повідомив про готовність повернути вантаж на склад позивача 05 вересня 2024 року о 9 год. 30 хв. (т.1 а.с.78).
З листа Черкаської торгово-промислової палати від 15 травня 2025 року (т.1 а.с.86) вбачається, що позивач забезпечив явку експерта Черкаської торгово-промислової палати для приймання товару за кількістю та якістю.
Проте, 05 вересня 2024 року представник відповідача з`явився на склад позивача без товару, відповідно, повернення товару не відбулось.
04 жовтня 2024 року було складено акт за участю представників товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд», водія Косенка Григорія Михайловича, Тихолоза Віталія Валерійовича та експерта Черкаської торгово-промислової палати Плясової Лесі Іванівни в якому зазначено, що сторони здійснили відбір зразків продукції.
Сторони 04 жовтня 2024 року підписали акт, згідно якого продукція зазначена п. 1 цього акту вивантажується на склад замовника (Черкаська область, с. Червона Слобода, вул. Берегова-промислова, 20) і опечатується печаткою ТОВ «Віджи Трейд» та підписом водія Косенка І.М.;
07 жовтня 2024 року о 9:00 сторона 1 , сторона 2, сторона 3, за участі експерта Черкаської ТПП Плясової Л.І. здійснять перевірку кількості продукції, зазначеної в п. 1 цього акту.
Тобто, з 04 жовтня 2024 року товар, що залишився після пожежі зберігався на складі позивача.
Відбір продукції для проведення експертизи підтверджується також складеними актами відбору зразків (проб) від 04 жовтня 2024 року №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7 та №8 (т.1 а.с.49-56).
Зразки (проби) було відібрано у відповідності до ДСТУ 8444:2015.
Спосіб відбору зразків (проб) – випадковий відбір. 
Експертиза товару проводилася з 04 жовтня 2024 року по 04 грудня 2024 року, оскільки тимчасово зупинялася на період виконання лабораторних досліджень.
Завданням експертизи було визначення кількості та якості товару повернутого після пожежі. 
За результатами проведеної експертизи 04 грудня 2024 року було складено акт експертизи за №В-494 (т.1 а.с.19-28).
На підставі даних розділу 13 експертизою встановлено, що згідно договору №18112021-01 на організацію перевезень автомобільним транспортом по Україні від 18 листопада 2021 року та заявки № 000015748 від 25 серпня 2024 року на перевезення вантажу автомобільним транспортом, завантажено автомобіль DAF днз № НОМЕР_2 продуктами харчування консервованими (в асортименті), в кількості 17 палет. В період транспортування, 26 серпня 2024 року, відбулася пожежа на завантаженому автомобілі. Після гасіння пожежі товар перевантажено на автомобіль DAF днз № НОМЕР_1 
Для проведення експертизи були надані документи:
- акт про пожежу від 26 серпня 2024 року;
- лист начальника Кременчуцького районного управління ГУ ДСНС у Полтавській області полковника служби цивільного захисту О.Стеценко від 29 серпня 2024 року «Про направлення матеріалів по факту пожежі на СО №8496. Висновок про опричини пожежі від 29 серпня 2024 року;
- акт від 26 серпня 2024 року про перевантаження вантажу;
- технічні умови – на кожен вид консервованої продукції;
- сертифікати якості – на кожен вид консервованої продукції;
- товарно-транспортні накладні від 25 серпня 2024 року: №4189, №4200, № 4208, № 4221, № 4222, № 4233;
- лист (відповідь на запит) №99 003-3429/99 12 від 14 жовтня 2024 року Українського гідрометеорологічного центру ДСНС України;
- договір поставки/перевезення: договір №18112021-01 на організацію перевезень автомобільним транспортом по Україні від 18 листопада 2021 року. Заявка № 000015748 від 25 серпня 2024 року на перевезення вантажу автомобільним транспортом.
Згідно висновку експерта фактична кількість консервованої продукції становить: 
палети №1-№10 - кількість відповідає даним документів вантажовідправника; 
палета № 11 - кількість відповідає даним документів вантажовідправника;
палета № 12 - 1) продукція розфасована в скляні банки та жестяні банки - кількість відповідає даним документів вантажовідправника; 2) продукція в дой-пак наявна, але визначити кількість неможливо внаслідок пошкодження упаковки під час пожежі, в тому числі сліди гару різного ступеню, повне руйнування та злипання окремих упаковок, витікання продукції;
палета № 13 - пересортиця - наявність товару не зазначеного в документах вантажовідправника для даної пелети (в тому числі поліетиленове відро з гірчицею). Продукція розфасована в дой-пак наявна, але визначити кількість неможливо внаслідок пошкодження індивідуальної упаковки під час пожежі, в тому числі: сліди гару різного ступеню, повне руйнування та злипання окремих упаковок, витікання продукції;
палета №14 - 1) продукція розфасована дой-пак - кількість відповідає даним документів вантажовідправника; 2) поліетиленові відра з гірчицею ( 56 шт), зазначені в документах вантажовідправника – відсутні;
палета № 15 - кількість відповідає даним документів вантажовідправника;
палета № 16 - кількість відповідає даним документів вантажовідправника;
палета № 17 - кількість відповідає даним документів вантажовідправника.
Щодо якості товару експерт у своєму висновку вказав, що під час транспортування товар періодично перебував під впливом температурних показників, що перевищують максимально допустимі (+250С), в тому числі: температура повітря (за визначенням гідрометеорологічного центру становила від 19,60С до 30,00С) та температура під час пожежі у тентованому вантажному відсіку невизначена. 
Товар на палетах № 1- №10.
Упаковка палети: пакувальна стрейч-плівка на всіх палетах щільна та рівномірна. Стрейч-плівка суцільно припорошена нальотом світлого (сірого) кольору та має сліди потьоків, що може бути продуктом тушіння пожежі. 
Загальні упаковки: на окремих упаковках, розташованих в верхніх ярусах, наявність незначного запаху диму. Індивідуальні упаковки: без ознак пошкодження. 
Фізико-хімічні та органолептичні показники продукції відібраної згідно «Актам відбору зразків (проб) №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8”, за даними результатів лабораторних випробувань - відповідають вимогам ДСТУ та ТУ на кожний вид продукції
Товар на палетах № 11- №17.
Упаковка палети: пакувальна стрейч-плівка на всіх палетах нерівномірна, нещільна, чиста. Товар має візуальні ознаки впливу пожежі.
Частина товару знищена пожежею, в т.ч. руйнування індивідуальної упаковки та витікання продукції.
Частина товару пошкоджена пожежею, в т.ч.: індивідуальна упаковка має наліт сажі/кіптяви потемніння, обгорання, сліди гару різного ступеня, запах диму.
Частина товару візуально непошкоджена, але індивідуальні упаковки мають запах гару/диму, припорошені нальотом сірого кольору (що може бути продуктом згорання).
Товар не відповідає вимогам якості, згідно «Технічних умов» на кожен вид продукції, в тому числі: споживче пакування має бути чистим без стороннього запаху і зберігати якість продукту впродовж заявленого строку придатності; транспортування та зберігання за температури не нижче 00С і не вище 250С.
Позивач прийняв рішення про утилізацію 7 палет повернутого відповідачем пошкодженого в результаті пожежі товару (палети № 11-17 згідно акту експертизи).
Відповідно до наказу №8 від 17 лютого 2025 року позивач наказав організувати утилізацію 7 палет продуктів харчування згідно додатку №1 до цього наказу (т.1 а.с.87-88).
Всього було утилізовано товар на загальну суму 302 494 грн. 44 коп. 
Утилізація товару підтверджується актом про надання послуг № 169 від 19 лютого 2025 року.
Вартість наданих товариством з обмеженою відповідальністю «Центр управління з відходами» позивачу послуг з утилізації товару становить 21 964 грн. 37 коп.
Витрати позивача на проведення експертизи становили 70 222 грн. 99 коп. включаючи витрати на лабораторне дослідження зразків.
Вказані обставини відповідач визнає, а тому в силу положень ч.1 ст.75 ГПК України вони не підлягають доказуванню.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
За змістом приписів статей 11, 16 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України .
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом частин 1, 3 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1-3 статті 909 ЦК України).
Відповідно до частин 1-3 статті 917 ЦК України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. Відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог. Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (частина 1 статті 920 ЦК України).
Відповідно до ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.
Одержувач вантажу повинен прийняти вантаж, що прибув після спливу зазначених вище строків, і повернути суму, виплачену йому перевізником за втрату вантажу, якщо інше не встановлено договором, транспортними кодексами (статутами).
В даному випадку одержувачі вантажу не направляли вимоги до перевізника щодо видачі вантажу в порядку ст. 919 ЦК України, а також перевізник не сплачував одержувачам вартість втраченого вантажу, у зв`язку із закінченням строку доставки. 
Відповідно до ст. 923 ЦК України у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).
Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Гранична межа відповідальності оператора мультимодальних перевезень визначається Законом України «Про мультимодальні перевезення».
Відповідно до п.6.2.5 договору перевезення у випадку пошкодження, недостачі або знищення вантажу замовника з вини виконавця, останній зобов`язаний компенсувати спричинену замовнику шкоду в установленому порядку (ст.. 924 Цивільного кодексу України). 
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
З огляду на наведене предметом доказування у справі про стягнення збитків є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Винне діяння це усвідомлений, вольовий вчинок, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. 
Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявності та розміру понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Статтею 617 ЦК України унормовано що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізнику.
В даному спорі вина перевізника підтверджується актом про пожежу від 26 серпня 2024 року, висновком про причини виникнення пожежі від 29 серпня 2024 року, а також визнається відповідачем у своїх заявах по суті справи.
Спірним є лише розмір заподіяних позивачу збитків.
З цього приводу судом враховано наступне:
Згідно заявки на перевезення № 000015748 від 25 серпня 2024 року строк доставки товару одержувачу (одержувачам) не було встановлено.
Особливі умови доставки – тип автомобіля тент.
Тобто, договором та заявкою не було передбачено, що товар мав перевозитися з дотриманням визначеного температурного режиму, зокрема, 0-25 градусів С. 
Отже, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що відповідачем під час перевезення товару, а також його зберігання у період з 26 серпня 2024 року по 04 жовтня 2024 року, було порушено умови договору в частині дотриманням визначеного сторонами температурного режиму перевезення.
Судом також враховано, що позивач у своєму позові не заперечує факт того, що саме 03 вересня 2024 року товар, що перевозився був доставлений відповідачем на його склад для повернення.
Отже, позивач не був позбавлений можливості, зокрема, з метою зменшення розміру збитків, в першу чергу перевірити на якість та прийняти той товар в якому закінчувався термін придатності забезпечуючи при цьому необхідний температурний режим зберігання.
При цьому, позивач не позбавлений права на відшкодування збитків пов`язаних з невиконанням відповідачем умов договору перевезення, зокрема, щодо порушення встановлених чи розумних строків доставки товару одержувачу. 
Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. 
Водночас, обґрунтованого розрахунку збитків понесених саме у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо строку доставки товару та закінченням в зв`язку з цим строку придатності товару, з урахуванням даних наведених у супровідних документах чи сертифікатах якості/відповідності, технічних умовах тощо, ні станом на 03 вересня 2024 року, ні станом на 04 жовтня 2024 року чи 04 грудня 2024 року позивач суду не надав.
Матеріали справи не містять доказів того, що строк придатності на увесь товар, що залишився закінчився. 
В зв`язку з чим, доводи позивача стосовно того, що строк придатності решти товару, що не був утилізований (719 494 грн. 08 коп. - 302 494 грн. грн. 44 коп. = 416 999 грн. 64 коп.) закінчився саме з вини відповідача, а тому ця продукція не могла бути в подальшому реалізована або перероблена позивачем за рахунок відповідача суд відхиляє. 
При цьому судом було також враховано, що згідно наведеного вище висновку експерта, під час перевезення, товар, лише періодично перебував під впливом температурних показників, що перевищують максимально допустимі норми (+250С).
Водночас, індивідуальні упаковки (тобто споживче пакування) товару, який знаходився на палетах № 1- №10 були без ознак пошкодження, а фізико-хімічні та органолептичні показники продукції відібраної згідно «Актам відбору зразків (проб) №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8”, за даними результатів лабораторних випробувань - відповідають вимогам ДСТУ та ТУ на кожний вид продукції.
Суд зазначає, що «пакувальна стрейч-плівка» або «загальна упаковка товару» не є тотожним поняттю «індивідуальна упаковка товару» або «споживче пакування».
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» у разі якщо будь-які небезпечні харчові продукти є частиною партії або вантажу харчових продуктів одного найменування, вважається, що всі харчові продукти цього найменування в даній партії або вантажі також є небезпечними і їх подальший обіг забороняється, якщо тільки після проведення подальшої детальної оцінки не буде доведено, що решта партії або вантажу є безпечною.
Належних та допустимих доказів шкідливості або небезпечності харчових продуктів, які під час перевезення знаходилися на палетах № 1- №10, на суму 416 999 грн. 64 коп. позивачем не надано.
Доводи про їх ймовірну шкідливість чи непридатність ґрунтуються лише на припущеннях позивача.
Також суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що в даному випадку витрати позивача в розмірі 1 086 грн. 00 коп. на отримання довідки про погодні умови, як на доказ порушення відповідачем договору, не можуть бути покладені на перевізника, оскільки як вже зазначалося вище, в договорі сторони не встановили, при дотриманні яких погодних умов, та якої саме температури повітря мав перевозитися товар в тентованому причепі, в серпні місяці.
Посилання позивача на ту обставину, що отримання довідки було необхідною умовою для проведення експертизи документально не доведено.
Водночас, розмір витрат (прямих збитків) позивача на проведення експертизи та лабораторних досліджень відповідач визнав. 
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час розгляду даного спору відповідач частково спростував доводи позивача, а тому суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову в частині стягнення 418 085 грн. 64 коп. збитків немає.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з фізичної особи – підприємця Бурдинської Лариси Михайлівни, (код РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Трейд» (код ЄДРПОУ 42603649, вул. Грушевського, 9Б, м. Київ) - 394 671 грн. 80 коп. збитків та 4 736 грн. 10 коп. судового збору.
3. В решті вимог в позові відмовити.
Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 
Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 26 січня 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович