Справа №:755/293/25
Провадження №: 2/755/2662/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Гаврилової О.В.,
за участю секретарів: Бєльченко М.В., Гречаної Ю.О., Зілінської М.В., Ткаченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3», Київської міської ради, треті особи: Сьома Київська державна нотаріальна контора Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - 

в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3», треті особи: Сьома Київська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Згідно заявлених вимог позивач просить суд визначити за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 загальною площею 20,7 кв.м., який знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі «Березняки-3» за адресою: вул. Березняківська, буд. 23, м. Київ, в порядку спадкової трансмісії після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги позиву обґрунтовані тим, що чоловік позивача - ОСОБА_2 за життя фактично прийняв спадщину після своєї матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , порте юридично її не оформив. До складу спадщини входив гаражний бокс № НОМЕР_1 , загальною площею 20,7 кв.м., розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Березняки-3» за адресою: вул. Березняківська, буд. 23, м. Київ , за яким ОСОБА_3 були в повному обсязі сплачено пайовий внесок. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер. Позивач звернулась до державного реєстратора, проте в проведенні реєстраційних дій було відмовлено, оскільки відсутня інформація щодо членства в кооперативі та не вбачається, ким саме було сплачено пайовий внесок. Позивач звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс, однак постановою нотаріуса від 01 березня 2024 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через ненадання правовстановлюючого документу.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київську міську раду. (а.с. 69-71)
14 лютого 2025 року до суду надійшли пояснення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в яких зазначено, що за результатами поданих ОСОБА_1 документів, державним реєстратором було встановлено, що в довідці №1726 від 14.02.2022 відсутня інформація щодо членства заявника в кооперативі та неможливо встановити, ким саме сплачено пайовий внесок. Таким чином державним реєстратором було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №71751022 від 23.02.2024. (а.с. 84-87)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року витребувано у Сьомої київської державної нотаріальної контори засвідчену належним чином копію матеріалів спадкової справи №235/2022 (номер у спадковому реєстрі 69275970), заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.102-103)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача, залучено до участі у справі співвідповідача Київську міську раду. (а.с.198-199)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.215-216)
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без позивача та її представника (а.с.210-211).
Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 20 грудня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17, 114-зворот).
Матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21, 127).
ОСОБА_3 померла   ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.19, 126-зворот).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої увійшло все належне їй майно.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.19, 113-зворот).
Згідно інформації, наданої на запит адвоката Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 05 вересня 2025 року, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11 лютого 1999 року по 16 вересня 2020 року, знята з реєстрації у зв`язку зі смертю, ОСОБА_2 був зареєстрований за цією ж адресою з 05 вересня 1996 року по 18 листопада 2021 року, знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с.172).
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №70608405 від 11.11.2022, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.130).
Отже, ОСОБА_2 в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 
11 травня 2022 року ОСОБА_1 , у визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України строки, звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.112).
Як убачається з матеріалів спадкової справи №235/2022, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.111-143), дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні.
01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс № НОМЕР_1 , загальною площею 20,7 кв.м., розташований за адресою: вул. Березняківська, буд. 23, м. Київ (а.с.134-зворот).
Постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. від 01 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс № НОМЕР_1 , що розташований в ГБК «Березняки-3» на вул. Березняківська, буд. 23, м. Київ і належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , з підстав не надання спадкодавцем документу, який би підтверджував право власності померлих на вказаний гаражний бокс. (а.с.95-96, 135-зворот - 136)
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст. 1268 ЦК України)
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.
За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З урахуванням встановлених судом обставин про відсутність інших, крім ОСОБА_2 , спадкоємців ОСОБА_3 та, крім ОСОБА_1 , спадкоємців ОСОБА_2 , які у встановлені законом строки прийняли спадщину, належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Як убачається з довідки гаражно-будівельного кооперативу «Березніки-3» № 213 від 20 грудня 1993 року, виданої ОСОБА_3 , яка володіє гаражем № НОМЕР_1 у автокооперативі «Березняки-3» по вул. Березняківська, буд. 23 м. Києва , пайовий внесок за гараж сплачено повністю. Гараж має цегляну кладову на другому поверсі, площа гаражу 20,8 кв.м. (а.с.24)
Аналогічна інформація наведена в довідці гаражно-будівельного кооперативу «Березніки-3» № 1736 від 20 лютого 2024 року, в якій також зазначено, що член кооперативу ОСОБА_3 суму пайового внеску за гаражний бокс сплатила своєчасно в повному обсязі (а.с.23)
Сплата спадкодавцем ОСОБА_3 пайового внеску ГБК «Березніки-3» за гараж № НОМЕР_1 також підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №853262 від 23 листопада 1980 року на суму 1 955,00 руб та від 24 квітня 1984 року на суму 100,00 руб (доплата за бокс №372) (а.с.25, 28) та не заперечується відповідачем ГБК «Березніки-3».
Згідно технічного паспорту, гараж № НОМЕР_1 , розташований на другому поверсі багатоповерхового ГБК, по вул. Березняківська, буд. 23 в м. Києві , має площу 20,7кв.м. (а.с. 56-60).
З інформаційних довідок ККП КМР «КМ БТІ» №3621 за 2023 рік та ГЖ-2025 №1462 від 18.07.2025 убачається, що гаражний бокс № НОМЕР_1 , ІІ поверх в ГБК «Березніки-3» на вул. Березняківська, буд. 23 у м. Києві на праві власності не зареєстрований (а.с. 135).
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом установлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 у повному обсязі сплатила суму пайового внеску за гараж, тобто викупила його, а отже згідно вищезазначених норм закону стала власником гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на другому поверсі багатоповерхового ГБК, розташованого по вул. Березняківська, буд. 23 в м. Києві , спадкоємець ОСОБА_2 постійно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 постійно проживала з чоловіком на час відкриття спадщини (а.с.172) та вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших осіб, які б у визначені законом строки прийняли спадщину після ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за матеріалами справи не встановлено, однак відсутність реєстрації права власності на спадкове майно позбавляє позивача можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України, суд приходить до висновку щодо правомірності позовних вимог про визнання за позивачем права власності на гараж в порядку спадкування після смерті її чоловіка.
В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 набула або володіла вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.
Разом із тим, визнання такого права в порядку спадкової трансмісії (про що просить позивач) є безпідставним, оскільки положення ст. 1276 ЦК України застосовуються у випадку смерті спадкоємця до спливу строку прийняття спадщини.
Крім того, заявлений у позові відповідач ГБК «Березняки-3» не є належним відповідачем у справі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Сьома Київська державна нотаріальна контора Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання за позивачем права власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,7 кв.м, розташований на другому поверсі багатоповерхового Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3», по вул. Березняківська, буд. 23 в м. Києві. 
У визнанні такого права в порядку спадкової трансмісії позов до Київської міської ради задоволенню не підлягає. 
Також позов не підлягає задоволенню до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3», як неналежного відповідача у справі.
Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 209, 229, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради ( ЄДРПОУ: 22883141, місцезнаходження: м.Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), треті особи: Сьома Київська державна нотаріальна контора Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ: 02901865, місцезнаходження: м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 7/15), Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ЄДРПОУ: 40452947, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,7 кв.м, розташований на другому поверсі багатоповерхового Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3», за адресою: вул. Березняківська, буд. 23, м. Київ, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В іншій частині позову до Київської міської ради - відмовити.

В позові ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3» (ЄДРПОУ: 21617331, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 23) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: