Справа № 464/7741/24 Головуючий у 1 інстанції: Жила В.С. 
Провадження № 22-ц/811/544/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Підлужного В.
з участю: представника АТ «Універсал Банк» - Іваницьких Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в рамках проекту «monobank» клієнтам фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank», особливістю якого є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 05 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг на підставі якої отримала кредит в розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Зазначає, що анкета-заява разом з Умовами надання банківських послуг, тарифами банку, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно, договору банківського рахунку та договору про споживчий кредит. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не сплачувала своєчасно кошти на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 25 серпня 2024 року у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27353.83 грн. Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає наявну у неї заборгованість за договором, чим порушує законні права та інтереси банку. 
З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 05 червня 2020 року у розмірі 27353.83 грн.
Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Універсал Банк», в апеляційній скарзі покликається на те, що заочне рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, дійшовши передчасного висновку про те, що позичальник не був з ними ознайомлений. Умови та правила, крім тих, що надавалися та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають у загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору із визначенням порядку та умов кредитування, прав та обов`язків сторін та іншої інформації, необхідної для укладення договору. Оскільки послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу умови і правила включають тарифи надані відповідачу саме через мобільний додаток, що свідчить про укладення кредитного договору, в тому числі і погодження Умов і правил надання банківських послуг. Договір про надання банківських послуг складається не лише з анкети-заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту, та паспорту споживчого кредиту, що підтвердив позичальник в анкеті-заяві. Підписавши договір, позичальник підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Крім того, позичальник на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язаний ознайомлюватися із чинною редакцією Умов та правил надання банківських послуг. Заперечуючи розмір кредитної заборгованості, боржник та його представник не надали доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості, а також не надав суду контррозрахунок суми заборгованості. Вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. З наведених підстав просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Універсал Банк» - Іваницьких Ю.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості, а наданий розрахунок заборгованості є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру заявлених позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2020 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «monobank», в якій просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 на її ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Крім того, відповідач своїм підписом підтвердила, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, а всі наступні правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.
На підтвердження позовних вимог позивач надав також витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифів банку з обслуговування чорної картки monobank, як невід`ємні частини кредитного договору, а також Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank.
Однак надані позивачем «Умови та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи банку з обслуговування чорної картки monobank, та «Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank не містять підпису відповідача, в тому числі і електронного підпису.
За відсутності в матеріалах справи підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку з обслуговування чорної картки monobank, та «Паспорту споживчого кредиту чорної картки monobank, у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено відповідача.
Як вбачається з наданого позивачем витягу з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», їхня редакція затверджена протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набуває чинності з 27 листопада 2021 року, тобто більш ніж через рік після укладення кредитного договору, а відтак, на думку колегії суддів, не може бути частиною кредитного договору, укладеного на підставі підписаної 05 червня 2020 року анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank», в якій викладені його істотні умови.
З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 05 червня 2020 року вбачається, що станом на 25 серпня 2024 року така складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27353.83 грн. 
Разом з тим, у підписаній відповідачем анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг «monobank»від 05 червня 2020 року сторони погодили, що кредитні кошти надаються в межах встановленого кредитного ліміту.
Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували розмір кредитного ліміту, встановленого відповідачу, а також використання відповідачем кредитних коштів в межах цього кредитного ліміту.
Верховний Суд в постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17 зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18).
Позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів отримання позичальником кредитних коштів та користування ними, а також підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитним договором.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів також враховує пояснення представника позивача в суді апеляційної інстанції про те, що сума, яку просить стягнути АТ «Універсал Банк» з ОСОБА_1 складається не лише з тіла кредиту, а і з процентів за користування кредитними коштами, оскільки розмір тіла кредиту банком збільшується на суму нарахованих процентів за користування кредитними коштами і за рахунок збільшеної суми тіла кредиту стягуються кошти для сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Тобто, сума заборгованості по тілу кредиту, про стягнення якої звернулося АТ «Універсал Банк», фактично складається в тому числі і з нарахованих банком процентів за користування кредитними коштами? однак АТ «Універсал Банк» не надав суду розрахунку нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами, що робить неможливим перевірити правильність їх нарахування, а відтак і правильність нарахування заборгованості за тілом кредиту. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2020 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» – залишити без задоволення.
Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2025 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 28.01.2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк