02.02.2026 
Справа № 696/1297/25 
Провадження № 2/696/59/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Шкреби В.В.,
при секретарі Степанової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746 вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі - ТОВ «Діджі Фінанс» Позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28600 грн..
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 103747172, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 10000 грн. та зобов`язалась повернути кредит, сплатити одноразово комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором . 
У порушення положень договору, відповідач користуючись кредитними коштами наданими їй не виконала своєчасно і в повному обсязі свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
29 жовтня 2021 року ТОВ «Міолан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги № 11Т , згідно якого ТОВ «Діджі Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Міолан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103747172 від 16 липня 2021 року.
Станом на дату відступлення прав вимоги, а саме 29.10.2021 року заборгованість відповідача становить 28600 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн., заборгованість за відсотками - 17100 грн., заборгованість за комісійними винагородами - 1500 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. 
Ухвалою судді від 02.10.2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, надано строк на подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому до суду позові просив справу розглянути без сторони позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомляла, про час, день та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку належним чином відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить виклик відповідача на офіційному веб-сайті Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.01.2026 року.
Відповідно до ч.11ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 16 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 103747172. Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно Договору:
п.1.2. кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000 грн.;
п.1.3.кредит наданий загальним строком 30 днів з 16.07.2021 (строк кредитування); 
п.1.4. дата повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 15.08.2021;
п.1.5.1.комісія за надання кредиту 1500 грн., яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово;
п.1.5.2.проценти за користування кредитом 5100 грн., які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом;
п.1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Пролонгація строку кредитування, передбачена п.2.3. Договору. 
ТОВ «Мілоан» повністю виконав взяті на себе за кредитним договором № 103747172 від 16 липня 2021 року зобов`язання, про що свідчить платіжне доручення № 29964661 від 16 липня 2021 року.
У порушення положень договору, відповідач умови кредитного договору не виконала, та жодного платежу не здійснила, в результаті чого має заборгованість. 
Згідно укладеного 29 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» договору відступлення прав вимоги № 11Т, згідно якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103747172 від 16 липня 2021 року. Цей факт також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників .
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданої позивачем, з яким погоджується суд, вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість 28600 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн., заборгованість за відсотками - 17100 грн., заборгованість за комісійними винагородами - 1500 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
Після передачі права вимоги позивачу, нарахування по кредитному договору, позивачем не здійснювалися. 
У зв`язку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, яка залишена відповідачем без відповідного реагування.
Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 103747172 від 16 липня 2021 року, що акцептована відповідачем 16.07.2021 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію». Пропозиція (оферта) на отримання траншу у рамках договору про надання кредиту від № 103747172 від 16 липня 2021 року підписано відповідачем електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатору.
Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 10000 грн. на карту, зазначену нею, підтверджується відповідним платіжним дорученням.
Судом встановлено, що ТОВ «Міолан» надавало позики на умовах фінансового кредиту особам, що зверталися в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів.
Так, ТОВ «Міолан» запропонувало відповідачу прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту та укласти за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, розміщеної в мережі Інтернет, договір надання позики, у тому числі, і на умовах споживчого кредиту № 103747172 від 16 липня 2021 року на умовах запропонованих фінансовою установою.
Відповідач 16 липня 2021 року підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором акцепт оферти від 16 липня 2021 року на укладання договору про споживчий кредит, яким погодилась із запропонованими умовами кредитного договору.
Відповідач підтвердила, що ознайомилась з основними умовами кредиту (оферта та акцепт оферти) та з умовами викладеними у Правилах, які є невід`ємною частиною договору і погодилась з ними.
Підписуючи акцепт, позичальник одночасно підписала анкету-заяву на кредит і підтвердила, що вся інформація, яка міститься в ній, є точною та правильною.
Так, 16 липня 2021 року відповідач з метою отримання кредиту звернулась до ТОВ «Міолан», своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами цього кредиту та надала згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису.
Отже, після підписання договору про надання споживчого кредиту і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Міолан» (попередній кредитор) виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, користувалась наданими коштами.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений нею.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону відповідача.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір був підписаний позичальником відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, що був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений нею, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача, що і є її безпосереднім підписом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору.
Відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач. 
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає. 
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2021 року № 103747172 в сумі 28600 грн.. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду у сумі 2422 грн.40 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Окрім судового збору, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем до матеріалів справи додано договір № 01-05/05 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги, додатковову угоду № 721 до договору № 01-05/05 від 31.07.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю гр.Курбак Олегу Олександровичу, серія КС №8530/10 від 28.11.2019, акт надання послуг № 721 на підтвердження факту надання правової допомоги від 31.07.2025 року у сумі 5000 грн..
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» надало суду докази на підтвердження витрат на надання юридичних послуг у справі загального провадження. 
За таких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 509, 512, 526, 536, 551, 610, 625, 1050, 1054, 1070 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13,18, 141, 263, 265, 268, 279, 280-284 ЦПК України, суд –
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746 вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( остання відома адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746 вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари Київської області) заборгованість за кредитним договором № 103747172 від 16 липня 2021 року в сумі 28600 (двадцять вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: В.В. Шкреба