Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року       м. Рівне

Справа № 568/1317/25
Провадження № 33/4815/53/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Збитковська Т.І. 
з участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – адвоката Бернацького П.В.
секретаря судового засідання – Міщук Л.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з власними технічними засобами захисника матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Бернацького П.В. на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року, - 
ВСТАНОВИЛА: 
Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
З постанови суду слідує, що 27 липня 2025 року о 14 год. 39 хв. в м. Радивилів Дубенського району Рівненської області водій ОСОБА_1  повторно протягом року керував транспортним засобом Renault Scenic номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1А ПДР.
У поданій апеляційній скарзі адвокат Бернацький П.В. доводить, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить покликання на технічні пристрої, якими відбувалася відеофіксація, тому даний доказ є недопустимим. Згідно відповіді РСЦ ГЦС МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях від 19.09.2025 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «Б» 01 серпня 2025 року серія НОМЕР_2 . Вважає, що, оскільки станом на 27.07.2025 року ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, то він не може бути позбавлений права керування транспортними засобами згідно положень ст. 58 Конституції України та практики касаційної інстанції.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши доводи адвоката Бернацького П.В, який частково підтримує апеляційну скаргу в частині позбавлення права керування транспортними засобами, з чим погоджується і ОСОБА_1 , перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню. 
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п. 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП).
Згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. 
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтується на зібраних у справі доказах: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404203 від 27 липня 2025 року (а.с. 2), витягу з Інформаційного порталу «Адмінпрактика» (а.с. 7), довідки старшого інспектора з ГАП батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП Ольги Левицької (а.с. 6), відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції. 
З витягу з Інформаційного порталу «Адмінпрактика» слідує, що 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову серії ЕНА №4153688 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
Зазначене вбачається і з довідки старшого інспектора з ГАП батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП Ольги Левицької, згідно якої відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову серії ЕНА №4153688 від 26 лютого 2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, не отримував посвідчення водія відповідної категорії. 
З долученого до матеріалів справи відеозапису слідує, що екіпаж патрульної поліції зупинив транспортний засіб Renault Scenic номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він не має посвідчення водія, однак 31 липня 2025 року він буде здавати іспит на право керування транспортними засобами (відеофайли: 2542, 143601).
Суд критично ставиться до доводів захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить покликання на технічні пристрої, якими відбувалася відеофіксація, тому даний доказ є недопустимим, оскільки даними відеоматеріалами чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, факт встановлення особи водія - ОСОБА_1 , а, відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі відеозаписи «поза розумним сумнівом» стосуються подій та обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404203 від 27 липня 2025 року.
Покликання адвоката Бернацького П.В. на те, що оскільки станом на 27.07.2025 року ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, то він не може бути позбавлений права керування транспортними засобами згідно ст. 58 Конституції України, не є переконливими, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення – 27 липня 2025 року ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія відповідної категорії, при цьому, вчинив вказане адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, повторно протягом року. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 126 КУпАП не передбачає альтернативи при визначенні міри накладення адміністративного стягнення на особу, тобто, суд зобов`язаний у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною нормою застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на відповідний строк. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія відповідної категорії 01 серпня 2025 року, жодним чином не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И ЛА:
Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Бернацького П.В. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська