Справа № 581/14/26 
Провадження № 1-кп/581/19/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и 
19 січня 2026 року сел. Липова Долина 
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025200470000823 від 13 листопада 2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Галаївець Липоводолинського району Сумської області, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, РНОКПП НОМЕР_1 , солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, 

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
ОСОБА_4 за місцем мешкання до кінця грудня 2025 року проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , вели спільне господарство та спільний сімейний побут.
З грудня 2024 року ОСОБА_4 систематично конфліктував зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , а в період з 17 грудня 2024 по 30 жовтня 2025 року вчинив відносно співмешканки психологічне домашнє насильство.
30 жовтня 2025 року в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до порушень основних сфер життєдіяльності ОСОБА_5 .
Так, 29 листопада 2024 року о 02 год 00 хв в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. За даним фактом ОСОБА_4 17 грудня 2024 року постановою Липоводолинського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин.
Крім того, 10 вересня 2025 року о 00 год 25 хв в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто вчинив домашнє насильство психічного характеру, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. За даним фактом ОСОБА_4 26 вересня 2025 року постановою Липоводолинського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин.
Також, 4 жовтня 2025 року о 10 год 45 хв в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто вчинив домашнє насильство психічного характеру. За даним фактом ОСОБА_4 22 жовтня 2025 року постановою Липоводолинського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб та направлено ОСОБА_4 на підставі статті 39-1 КУпАП до відповідального за виконання програм для кривдників органу (орган місцевого самоврядування за місцем проживання) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на три місяці.
У вчинених протиправних діях ОСОБА_4 не покаявся.
Не зупиняючись на вчиненому, діючи з єдиний злочинним умислом, направленим на систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки, 30 жовтня 2025 близько 00 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 раптово розпочав сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , а саме перебуваючи за спільним місцем проживання висловлювався нецензурною лайкою та образливими словами в адресу останньої а також під час сварки ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, розуміючи настання негативних наслідків, нехтуючи будь якими принципами моральності та поваги до членів своєї сім`ї - співмешканки ОСОБА_5 , раптово під час сварки правою рукою схопив волосся співмешканки ОСОБА_5 в клубок та почав тягнути його на себе, завдаючи при цьому короткочасного фізичного болю останній. Одразу ж далі, поваливши співмешканку на підлогу кімнати, розпочав обома руками давити ОСОБА_5 за шию, після чого, вставши у двох з підлоги, ОСОБА_4 , продовжуючи чинити протиправні дії, діючи умисно, наніс один удар долонею правої руки в область лівої частини обличчя своїй співмешканці ОСОБА_6 , один удар кулаком правої руки в лобну область голови, та наніс аналогічний удар в область лівої частини тулуба ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпіла відчула сильний короткочасний фізичний біль, але тілесних ушкоджень не отримала. Надалі через страх до свого співмешканця ОСОБА_5 здійснила дзвінок на гарячу лінію 102 та викликала працівників поліції задля допомоги. Даними діями ОСОБА_4 завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 , порушив її спокій та завдав своїй співмешканці ОСОБА_5 побоїв.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/119-25/20253-ПС від 18 грудня 2025 року ОСОБА_5 завдані психічні страждання, що призвели до погіршення якості життя. Крім того, у ОСОБА_5 наявні негативні зміни в індивідуально-психологічних проявах (стрес, емоційна напруженість, виснаження), емоційному стані (страх, гнів, тривога, образа, підозрілість), що значно ускладнює повсякденне функціонування, і виникли внаслідок приниження, словесної агресії, погроз у її бік у результаті дій ОСОБА_7 . Психологічне насильство, спричинене ОСОБА_5 , з боку ОСОБА_4 , за ситуацією, що досліджується за кримінальним провадженням, характеризується циклічністю й систематичністю.
Під час досудового розслідування 13 січня 2026 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог статті 471 КПК України.
14 січня 2026 року обвинувальний акт із угодою про примирення надійшли до суду.
Згідно із угодою про примирення сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, примирився та попросив вибачення у потерпілої, потерпіла вибачила обвинуваченого, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, узгодили призначення покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав провину у вчиненому, попросив вибачення у потерпілої, потерпілу ОСОБА_5 , яка пробачила обвинуваченого. 
Всі учасники провадження просили суд затвердити угоду про примирення.
Дослідивши також матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
Суд переконався, що ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також роз`яснено ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до статті 476 КПК України потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.
При перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, розкаявся в його вчиненні.
Суд не вбачає обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування не надходило.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі частини 2 статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертизи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 13 січня 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому визначене в угоді покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Згідно з пунктами 1-3 частини 2, пункту 3 частини 3 статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 7131 грн 20 коп.
Запобіжний захід не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5 - 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На виконання вимог частини 6 статті 376 КПК України копію вироку після його проголошення вручити учасникам справи. 

Суддя               ОСОБА_1