ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23651/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року (суддя Рябчук О.С.) в справі № 160/23651/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:
визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати не в повному обсязі йому збільшеної додаткової винагороди, яка встановлена абз. 1 п. п. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 03 квітня 2025 року по 07 липня 2025 року;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому збільшену додаткову винагороду за період з 03 квітня 2025 року по 07 липня 2025 рік в розмірі 100 000 гривень щомісячно з урахуванням виплаченої додаткової винагороди за ці місяці.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди, яка встановлена абз. 1 п. п. 4 п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168, за період з 03 квітня 2025 року по 07 липня 2025 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду за період з 03 квітня 2025 року по 07 липня 2025 рік в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно з урахуванням виплаченої додаткової винагороди за ці місяці.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, ухвалити нове рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Звертає увагу, що станом на момент видання наказів про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди позивач у стройову частину військової частини НОМЕР_1 не надав (не пред`явив): ані медичних документів, що підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні; ані довідок військово-лікарських комісій, що підтверджують причинний зв`язок між пораненням, у зв`язку з яким позивач перебував на стаціонарному лікуванні, та виконанням ним обов`язків з захисту Батьківщини. 
Позивачем у стройову частину, станом на момент видання наказів про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди починаючи з грудня 2024 року не пред`являвся документ, що є однією з підстав для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, -довідку про перебування на стаціонарному лікуванні.
Тому станом на момент підготовки і видання наказів про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди, починаючи з грудня 2024 року, відповідач не мали належних і допустимих документів про те, що у спірний період позивач перебуває на стаціонарному лікуванні, яке обумовлено пораненням позивача, пов`язаним із захистом Батьківщини 
Крім того, згідно з довідкою військово-лікарської комісії №35 від 04.04.2025 року поранення тяжкого ступеню тяжкості, пов`язане із проходженням військової служби, надано відпустку для лікування після поранення на 45 календарних днів, тобто до 19.05.2025 року (04.04.2025 + 45 календарних днів). Однак, жодного документального підтвердження того, що позивач перебував на лікуванні в цей період не надано, з огляду на що можна дійти висновку про те, що в період з 04.04.2025 по 19.05.2025 позивач не перебував на лікуванні.
Документальне підтвердження подальшого лікування позивача датується лише після 12.06.2025 року, а саме довідка ВЛК від 12.06.2025 за №2025-1206-1210 та виписка з медичної картки стаціонарного хворого №1793 від 07.07.2025. 
Стосовно посилання позивача на виписку з медичної картки стаціонарного хворого №1793 від 07.07.2025 щодо перебування на лікуванні в період з 16.04.2025 року по 07.07.2025 року вказує про неправильність цієї інформації, адже за цією випискою позивач перебував на лікуванні лише в період з 16.06.2025 по 07.07.2025. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно із записами військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 31.01.2025 року.
02.04.2025 року солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав множинну вибухову травму, про що свідчить первинна медична картка форми 001/о.
24.04.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 складено довідку №1584 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 1984р.н., за якою останній отримав 02 квітня 2025 року МВТ. Множинні садна лівого плеча, перелом великого бугра лівої плечової кістки. Травму отримано за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 внаслідок удару бражуючого боєприпасу поблизу АДРЕСА_1 .
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3802 КНП “Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва” ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.04.2025 року по 04.04.2025 року з діагнозом МВТ (02.04.2025) множинні ссадини лівого плеча, перелом бугра лівої плечової кістки.
Згідно з довідкою військово – лікарської комісії КНП “Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва” від 04.04.2025р. №2025-0404-1439-0000-9 проведено медичний огляд ВЛК солдата ОСОБА_1 , про що складено протокол №35 від 04.04.2025р. та встановлено, що поранення (контузія, травма, каліцтво) тяжкого ступеню тяжкості, з помірним порушенням функцій. Так, пов`язане із проходженням військової служби, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відсутня. Потребує відпустки для лікування після поранення на 45 календарних днів.
12 червня 2025 року військово – лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , про що складено довідку №2025-1206-1210 з діагнозом: стан після вибухової травми (02.04.2025) лівого плечового суглоба з переломом великого горба лівої плечової кістки, лікованого консервативно у вигляді консолідованого перелому великого горба лівої плечової кістки з больовим синдромом постійної комбінованої контрактури лівого плечового суглобу з тимчасовим порушенням фінкуції. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Комісією встановлено, що солдат ОСОБА_1 потребує реабілітації у КП “Дніпровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр Солоний лиман” на строк не менше 21 календарного дня.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1793КН “Обласний спеціалізований реабілітаційний центр “Солоний лиман” ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 16.06.2025 року по 07.07.2025 року з діагнозом: стан після вибухової травми (02.04.2025).
Врахувавши факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 16.06.2025 року по 07.07.2025 року з діагнозом: стан після вибухової травми (02.04.2025) за висновком ВЛК, суд першої інстанції дійшов висновку, що військовою частиною неправомірно відмовлено у нарахуванні та виплаті збільшеної грошової винагороди за час перебування його на стаціонарному лікування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31 січня 2025 року проходить військову службу за контрактом у складі військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 отримано 02 квітня 2025 року поранення – множинну вибухову травму.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва» з 03 квітня 2025 року по 04 квітня 2025 року з діагнозом МВТ (02.04.2025) множинні подряпини лівого плеча, перелом бугра лівої плечової кістки, що підтверджено випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3802.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва» від 04 квітня 2025 року №2025-0404-1439-0000-9 (протокол №35 від 04 квітня 2025 року) поранення (контузія, травма, каліцтво) тяжкого ступеню тяжкості, з помірним порушенням функцій. Так, пов`язане із проходженням військової служби, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відсутня. Потребує відпустки для лікування після поранення на 45 календарних днів.
Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 12 червня 2025 року №2025-1206-1210 ОСОБА_1 установлено діагноз: стан після вибухової травми (02.04.2025) лівого плечового суглоба з переломом великого горба лівої плечової кістки, лікованого консервативно у вигляді консолідованого перелому великого горба лівої плечової кістки з больовим синдромом постійної комбінованої контрактури лівого плечового суглобу з тимчасовим порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Солдат ОСОБА_1 потребує реабілітації у КП «Дніпровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр Солоний лиман» на строк не менше 21 календарного дня.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1793КН «Обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 16 червня 2025 року по 07 липня 2025 року з діагнозом: стан після вибухової травми (02.04.2025).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №1584 24.04.2025 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 1984р.н., отримано 02 квітня 2025 року МВТ. Множинні садна лівого плеча, перелом великого бугра лівої плечової кістки. Травму отримано за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 внаслідок удару бражуючого боєприпасу поблизу 
АДРЕСА_1 під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, у період перебування на лікуванні з 03 квітня 2025 року по 07 липня 2025 року.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168).
Пунктом 1 постанови № 168 в редакції, чинній у спірній період, установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Пунктом 1-2 постанови № 168 установлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 20218 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану врегульовано розділом XXXIV Порядку № 260.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки (пункт 13 розділу XXXIV Порядку № 260).
Згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Відтак, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн, у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на підставі довідки про отримання травми.
Разом з тим, постановою №168 встановлено лише дві обов`язкові умови для виплати збільшеної до 100000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Наявними в матеріалах справи медичними документами підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 03 квітня 2025 року по 04 квітня 2025 року в КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва», з 16 червня 2025 року по 07 липня 2025 року в КНП «Обласний спеціалізований реабілітаційний центр “Солоний лиман».
Крім того, згідно з довідками військово-лікарської комісії КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. Проф. М.Ф. Руднєва» від 04 квітня 2025 рок. №2025-0404-1439-0000-9 ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 45 календарних днів, від 12 червня 2025 року №2025-1206-121 військово – лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 потребує реабілітації у КП “Дніпровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр Солоний лиман” на строк не менше 21 календарного дня.
Не заперечуючи право позивача на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за вказаний період, відповідач вказує на не надання позивачем до військової частини ані медичних документів, що підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні; ані довідок військово-лікарських комісій, що підтверджують причинний зв`язок між пораненням, у зв`язку з яким позивач перебував на стаціонарному лікуванні, та виконанням ним обов`язків з захисту Батьківщини. 
Суд відхиляє такі доводи відповідача з тих підстав, що саме військовою частиною НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу позивач на час отримання травми (поранення), здійснюється облік військовослужбовців, зокрема, їх вибуття/прибуття на лікування, в тому числі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини. При цьому саме командиром військової частини НОМЕР_1 видана довідка про обставини травми, отже військова частина повинна мати у розпорядженні картку про надання першої медичної допомоги, що свідчать про обізнаність відповідача про факт та обставини отримання позивачем поранення.
Відповідно, відповідач мав видати наказ про виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, безвідносно до подання військовослужбовцем рапорту про здійснення виплати додаткової винагороди.
Враховуючи наведені обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та відпустки за станом здоров`я та наявності підстав для зобов`язання відповідача провести такі виплати.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року в справі № 160/23651/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року в справі № 160/23651/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 04 лютого 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко