ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/465/25  Номер провадження 22-ц/814/823/26	Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г. М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Галушко А.С.,
з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача – адвоката Тимохіної Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року, постановлене суддею Гуляєвою Г.М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Котелевський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів, 

в с т а н о в и в:
16.05.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 09.09.2021 (справа №535/815/21).
В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 25.11.2005 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 30.10.2020 (справа №535/777/20). 
Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання яких ним на підстав рішення суду від 09.09.2021 (справа №535/815/21) стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (16.08.2021) і до досягнення дітьми повноліття.
На виконання указаного судового рішення Котелевським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист, на підставі якого 02.12.2021 Котелевським РВДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження №67702274.
Зазначає, що на час ухвалення рішення про стягнення аліментів діти проживали разом з відповідачкою, проте починаючи із лютого 2022 року неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним, позивачем, та знаходиться на його утриманні. Відповідачка від виховання неповнолітнього сина самоусунулась, будь-які кошти на його утримання не надає, а кошти, які стягуються на її користь як аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 використовує на власні потреби. 
Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність підстав для подальшого стягнення з нього аліментів на користь  ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового рішення від 09.09.2021 (справа №535/815/21).
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2025 позов задоволено.
Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в частині на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 09.09.2021 по справі №535/815/21, починаючи з 16.05.2025 (з дати звернення до суду).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 
Рішення районного суду вмотивовано тим, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком, позивачем, та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, які впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки.
Відповідачка із рішенням суду першої інстанції не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, а також компенсувати за рахунок позивача понесені нею правничі витрати у розмірі 10 000,00 грн.
Цитуючи положення статей 192, 273 СК України та статтю 273 ЦПК України вважає, що установлена судом зміна істотних обставин, яка мала місце після набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, може бути підставою для зміни розміру аліментів. Тому при задоволені позову суд має визначити частку, яка буде стягуватися у подальшому.
При зверненні в суд із цим позовом позивач не заявив вимогу щодо зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , тим самим допустив порушення прав неповнолітньої дитини.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.10.2025.
26.01.2026 до апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
Наголошує, що наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують факт порушення як прав дитини на отримання аліментів (стаття 179 СК України), так і майнових прав самого позивача, який упродовж понад двох років сплачує аліменти на утримання двох дітей, один із яких фактично проживає разом із ним та перебуває на його повному матеріальному утриманні. Відтак, відповідачка не може бути суб`єктом отримання аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , який проживає окремо від неї. 
У суді апеляційної інстанції представник відповідачки – адвокат Тимохіна Л.С. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягала на її задоволенні. 
Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, раніше викладених ним у відзиві на апеляційну скаргу. 
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ./а.с.13,14/
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 09.09.2021 (справа №535/815/21) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (16.08.2021) і до досягнення дітьми повноліття./а.с.15-16/
Із 02.12.2021 на примусовому виконанні Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження №67702274 з виконання виконавчого листа, виданого Котелевським районним судом Полтавської області (справа №535/815/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (16.08.2021) і до досягнення дітьми повноліття./а.с.9/
Відповідно до Акту обстеження домоволодіння від 26.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає з батьком ОСОБА_1 ./а.с.21/.
Згідно з довідкою, наданою Виконавчим комітетом Котелевської селищної ради за №121/02.9-11 від 26.02.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.20/.
СК «Дружба» повідомлено, що згідно ВП №67702274 від 12.01.2022 орендодавцем -пайовиком ОСОБА_1 у 2023 році згідно договору оренди №61/17 від 06.03.2017 отримано дохід в сумі 25080,18 грн за вирахуванням ПДФО та військового збору. Згідно пл.інстр. №1179 від 15.09.2023 кошти перераховані на користь ОСОБА_2 у розмірі 33,33% в сумі 8359,22 грн. У 2024 році отримано дохід в сумі 25080,18 грн за вирахуванням ПДФО та військового збору. Згідно пл. інстр. №3547 від 14.06.2024 кошти перераховані на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частина в сумі 8360,06 грн./а.с.22/.
При постановленні рішення районний суд виходив із того, що проживання дитини з батьком, з якої стягуються аліменти на утримання дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в частині утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №682/690/16-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Із урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина та на якій підставі.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).
Із огляду на викладені норми права колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що неповнолітній син сторін ОСОБА_5 проживає з батьком, позивачем по справі, та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.
Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить та зводиться до довільного трактування норм матеріального права, зокрема, положень статей 192, 273 СК України та статтю 273 ЦПК України. Оскільки зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка з огляду на аналіз статей 267-271 СК України може бути підставою для припинення стягнення аліментів. У такому випадку відбувається саме припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача, а не зміна розміру стягнення. 
Наведене узгоджується зі сталою позицією Верховного Суду, зокрема, сформованою у справі №711/8561/16-ц, за змістом якої аліменти – це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, а тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить, як і доказів на підтвердження того, що неповнолітній син сторін ОСОБА_5 проживає з відповідачкою та перебуває на її утриманні. Натомість стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Інші доводи апеляційної скарги не містять належних обґрунтувань та доказів для спростування висновків суду першої інстанції, фактично зводяться до нерозуміння подальшого виконання судового рішення, зокрема, в частині розміру стягнення аліментів на утримання другого сина ОСОБА_6 , які мають самостійний спосіб врегулювання не пов`язаний із цим спором. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення районного суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02.02.2026.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук
Судді           Ю.В. Дряниця
О.В. Чумак