ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2200/26 Справа № 180/1520/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості:
- за кредитним договором № 8005456 в розмірі 19355,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5430,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.
- за договором позики № 2343992 в розмірі 13800,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11,60 грн. сума заборгованості за відсотками, 8000,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1788,40 грн. комісія за надання позики.
- за кредитним договором № 12760-06/2024 в розмірі 11550,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3150,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5400,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями.
- за кредитним договором № 04132-07/2024 в розмірі 13920,00 грн., з яких: 2900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5220,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5800,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями.
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 58625,00 грн.
Позов мотивовано тим, що 19 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8005456 від 19 червня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 28 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 28032025 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
31 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2343992 від 31 липня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
09 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12760-06/2024 від 09 червня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 191124/2 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
04 липня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04132-07/2024 від 04 липня 2024 року. 
19 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 191124/2 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити в строки, передбачені кредитними договорами, що стало причиною звернення з даним позовом до суду.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості:
- за кредитним договором № 8005456 в розмірі 19355,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
- за договором позики № 2343992 в розмірі 13800,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11,60 грн. сума заборгованості за відсотками, 1788,40 грн. комісія за надання позики.
- за кредитним договором № 12760-06/2024 в розмірі 11550,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3150,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
- за кредитним договором № 04132-07/2024 в розмірі 13920,00 грн., з яких: 2900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5220,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 33995,00 грн.
Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року  підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що 19 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8005456 від 19 червня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 28 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 28032025 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
31 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2343992 від 31 липня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
09 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12760-06/2024 від 09 червня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 191124/2 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
04 липня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04132-07/2024 від 04 липня 2024 року. На обґрунтування позову зазначив, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу № 191124/2 відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Слід зазначити, що згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Тобто, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за наведеними вище договорами, й доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.
При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів виконання зобов`язань, ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем, не надано, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач умови кредитних договорів не виконує, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка правомірно стягнута судом першої інстанції на користь нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача вищезазначеної заборгованості за наведеними вище кредитними договорами, розмір якої ним не спростовано в апеляційній інстанції.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 30 січня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді В.С Городнича
О.В. Свистунова