ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. Справа №914/1267/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” від 13 серпня 2025 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 23 липня 2025 року (повний текст підписано 25.07.2025), суддя Іванчук С.В.
у справі № 914/1267/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі”, с. Стуфчинці, Хмельницька область
до відповідача Фізичної особи-підприємця Качмара Івана Йосиповича, с. Вишня, Львівська область
про стягнення заборгованості 178 063,00 грн
встановив:
15 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Качмара Івана Йосиповича про стягнення заборгованості в сумі 178 063,00 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 23 липня 2025 року у справі № 914/1267/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги щодо стягнення плати за перевезення вантажу на виконання договору-заявки №324-006953 від 23.09.24 року є передчасними та необґрунтованими, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення витрат під час доставлення товару від місця завантаження до пункту пропуску Краківець, в сумі 29 356,00 грн. Окрім цього, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами піставності заявлених до стягнення позовних вимог в частині стягнення плати за простій транспортного засобу в сумі 148 707,00 грн, враховуючи, що до перевезення завантажено інший товар, ніж задекларований та погоджений сторонами умовами договору-заявки, жодних застережень перевізником в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 02-10/2024-1, щодо товару не вказано, доказів погодження з відповідачем заміни товару, який підлягав перевезенню за договором не представлено, відтак, позивач прийняв до перевезення інший товар, який не був погоджений сторонами, при цьому не відмовився від перевезення, згідно із ст. 52 Закону України “Про автомобільний транспорт”. 
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23 липня 2025 року у справі № 914/1267/25 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції не враховано висновків, викладених Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.11.2024 року у справі № 904/1553/23. Поряд з цим, скаржник зазначає, що вантаж, наданий для перевезення, виявився предметом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72024141500000001 від 20.01.2024 року, що призвело до вилучення автомобіля, супровідних документів та неможливості належним чином завершити перевезення вантажу та доставлення його до місця призначення з незалежних від перевізника підстав. Також, апелянт вказує, що за таких обставин, через незавершення перевезення було також неможливо підписати акт виконаних робіт, натомість товариство понесло витрати під час доставлення товару від місця завантаження до пункту пропуску Краківець, що з урахуванням відстані 716 км. та ціни в розмірі 41 грн. за 1 км. становить 29 356 грн., що у відповідності до умов договору є вартістю перевезення (частково) та повинно бути відшкодовано відповідачем як експедитором. Разом з тим, що стосується вимог позивача про стягнення штрафу за простій транспортного засобу за 68 діб, що з урахуванням п.6 договору становить 50 євро за кожну повну що дорівнює 148 707 грн, на думку апелянта, зважаючи на вжите у вказаному пункті договору формулювання, з урахуванням висновків Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 904/1553/23 позивач обґрунтовано зазначає, що спірна санкція є штрафом (згідно з буквальним тлумаченням), так як сторони в межах принципу свободи договору встановили санкцію у виді штрафу та передбачили порядок його розрахунку, що не суперечить вимогам законодавства. Поряд з цим, апелянт вважає, що неможливість продовження перевезення вантажу пов`язана виключно з порушенням відповідачем умов договору, що полягає в затримці передачі вантажу, а також завантаження вантажу, що не відповідає заявленому та погодженому сторонами у договорі. Крім цього, здійснення відповідачем завантаження вантажу, що не відповідає погодженому сторонами у договорі та задекларованому відправником у митній декларації стало причиною простою транспортного засобу позивача, що відповідно дає право перевізнику для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу, як і передбачено договором № 324-006953 від 23.09.2024 року.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/1267/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” на рішення Господарського суду Львівської області від 23 липня 2025 року; витребувано з місцевого господарського суду матеріали справи; відповідачу надано строк (15 днів з дня вручення ухвали суду) для подання відзиву на апеляційну скаргу; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.
Судом встановлено, що ухвала суду належним чином надіслана сторонам у справі, доставлена до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, підписаними відповідальним працівником та отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зокрема, зазначає, що рішення про вилучення транспортних засобі було прийнято ТУ БЕБ у Львівській області та подальший арешт транспортних засобів накладено Личаківським районним судом міста Львова є рішеннями органів влади, тобто підпадають під дію п.17 за договором-заявкою. Крім того, відповідач не має ніякого процесуального статусу в кримінальному провадженні №72024141500000001 від 20 січня 2024 року, в межах якого арештовано транспортні засоби перевізника. Також відповідач звертає увагу суду на те, що процедура замитнення транспортного засобу закінчилась ще до моменту вилучення його ТУ БЕБ у Львівській області, тому відсутні підстави для нарахування штрафу за нормативний простій транспортних засобів, у зв`язку з подальшим накладенням судом на нього арешту, крім цього транспортні засоби позивача затримано до винесення рішення органами влади, а відтак, ФОП Качмар Іван Йосипович не несе відповідальність за простій транспортних засобів перевізника. Поряд з тим, відповідач вказує, що перевізником не надано жодних доказів на підтвердження прибуття транспортного засобу на завантаження 30 вересня 2024 року, оскільки ЦМР 02-10/2024-1 від 02.10.2024 визначає дату завантаження 02 жовтня 2024 року, відтак, простій транспортних засобів позивача відсутній. Також відповідачем вказано, що протиправна поведінка вантажовідправника у вигляді завантаження непередбаченого умовами перевезення вантажу та відсутність будь-яких зауважень/приміток перевізника щодо вантажу при його завантаженні, зокрема у ЦМР, не може ставитись у вину експедитору, який фізично не є присутнім при виконанні перевезення. Одночасно звертає увагу, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити вартість за 1 кілометр у розмірі 41 гривня і на підставі чого була розрахована стягнена сума, тобто докази не відповідають критеріям достовірності та достатності. Відповідач вважає, що саме на позивача покладено обов`язок довести, що понесені ним за договором заявкою, витрати є транспортними, а також навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. Станом на дату подання відзиву ФОП Качмар Іван Йосипович жодних коштів як оплату за надані послуги не отримував, враховуючи наведене, немає підстав для стягнення коштів у сумі 29 256, 00 грн. з ФОП Качмара І.Й. як експедитора.
Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч.1 ст.273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття “розумного строку” не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” (перевізник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Качмар Іваном Йосиповичем було укладено договір-заявку № 324-006953 про надання транспортно-експедиційних послуг (договір).
У договорі зазначено, зокрема адреси завантаження – м. Канів, вул. Енергетиків, 82, розвантаження – areal Eastgate park Prague hlavni budova 3, Praha, Чехія; дата завантаження – 30.09.2024р. та розвантаження – 11.10.2024р.; погранперехід Краківець; адреса замитнення – Муроване, Львівська область та місце розмитнення – K. Hrusovu 4/292 Praha 10, Чехія; найменування і тип вантажу – ТНП, вага – 10 тон; об`єм – 86,000 куб. м.; вартість перевезення – 62 289 грн.; умови і форма оплати – 7-10 банківських днів після отримання та прийняття повного пакета оригіналів документів; ПІБ водія – Розовой Сергій, а також марку та номер автомобіля - DAF BX5698HX/BX6152XF.
Відповідно до п. 1 договору цей договір заявка при відсутності довгострокового договору між Експедитором 1 та перевізником має силу договору на разове перевезення. Факсимільна електронна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом. Експедитор 1 виступає виключно як посередник, тобто транзитом переводить грошові кошти Клієнта/Замовника як оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до перевезення вантажу.
Згідно з п. 2 договору оплата по цьому договору заявці здійснюється протягом 7-10 банківських днів після отримання повного пакета оригіналів документів. У вартість перевезення включено всі витрати перевізника для здійснення вказаного перевезення. Будь-які додаткові витрати оплачуються Експедитором 1 лише за умови їх письмового погодження. Документи для оплати: ТТН або CMR два оригінальних екземпляри (з обов`язковою наявністю оригінальних печаток митних органів, що посвідчують перетин державного кордону), відміткою (печатка, підпис) вантажоодержувача із зазначенням дати фактичного вивантаження, два примірники акту виконаних робіт, рахунок перевізника та зареєстрована податкова накладна. У випадку втрати перевізником будь-якого оригіналу документу, перевізник відшкодовує Експедитору 1 всі завдані збитки та сплачує штраф у розмірі 1 000,00 грн. за кожен документ та зобов`язується відновити його самостійно. Строк оплати продовжується до моменту надання відновленого примірника оригіналу відповідного документа.
За приписами п. 6 договору норма часу 48 годин на завантаження та замитнення і 48 годин на розвантаження і розмитнення. За понаднормативний простій Експедитор 1 сплачує перевізнику штраф у розмірі 100 євро за кожну повну добу простою за межами України і 50 євро - на території України. Субота і неділя, а також дні державних свят не вважаються днями простою. Машина заїжджає на завантаження/замитнення та розвантаження/розмитнення після узгодження з Експедитором 1.
За умовами п. 8 договору перевізник (в особі водія) несе відповідальність за кріплення вантажу, що забезпечує повну фіксацію вантажу і виключає його переміщення під час перевезення. Кількість прийнятого (зданого) перевізником вантажу визначається кількістю місць, зазначених в ТТН (CMR). У випадку виникнення розбіжностей щодо кількості та якості вантажу, водій уповноважений перевізником на підписання відповідних актів та внесення зауважень у ТТН (CMR). Відмова водія від підписання вказаних документів та відсутність відповідних застережень у всіх примірниках ТТН (CMR) є підставою покладення матеріальної відповідальності на перевізника.
Відповідно до п. 17 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у тому випадку, якщо це є наслідком дії обставин непереборної сили, рішень органів влади та інших незалежних від сторін обставин. Факт виникнення і припинення форс-мажорних обставин підтверджує відповідний документ, виданий уповноваженим органом відповідної країни.
Договір-заявку № 324-006953 про надання транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2024 року підписано сторонами, скріплено їх печатками та копію договору долучено до матеріалів справи.
В підтвердження обставин щодо виконання зобов`язань за договором, позивачем до матеріалів справи додано копію електронної митної декларації №24UA209230092217U2 та копію міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 02-10/2024-1.
У митній декларації №24UA209230092217U2, зокрема вказано відправника товару - Товариство з обмеженою відповідальністю “Л-Макс”; одержувача – Janipex. Prague s.r.o, а також найменування товару - Обладнання для пакування харчових, сипучих продуктів – Packing machine for dry, loose food products, некомп`ютеризоване, модель STAMPER, виробнича потужність 25 кг/год - 1 шт. Виробник: ULTRAPACK Packaging Machinery Manufacturing Co-Китай. Товари транспортуються у розібраному вигляді для зручності перевезення.
Митну декларацію скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю “Л-Макс”.
У міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 02-10/2024-1 зокрема вказано відправника товару - Товариство з обмеженою відповідальністю “Л-Макс”; одержувача – Janipex. Prague s.r.o, місце та дату завантаження товару – Lviv, Ukraine, 02/10/2024; а також найменування товару - Packing machine for dry, loose food. Також на CMR міститься штемпель “Під митним контролем” від 03 жовтня 2024 року.
Позивач стверджує, що 09 жовтня 2024 року автомобіль DAF BX5698HX/BX6152XF був вилучений слідчим ТУ БЕБ у Львівській області на митному пості “Краківець” Львівської митниці, оскільки вказаним вантажним автомобілем та причепом здійснювалось перевезення вантажу, який є предметом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72024141500000001 від 20.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.2 ст. 204 КК України, за фактом організації невстановленими особами на території м. Львова та Львівської області незаконного виготовлення, придбання, зберігання, транспортування та збуту виготовлених підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів.
В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2024р. у справі № 463/670/24, протоколу обшуку від 14.10.2024р., опису речей і документів, які вилучені в ході обшуку від 14.10.2024р. та акту – прийому передачі та зобов`язання дотримання вимог відповідального зберігання від 16.10.2024р., відповідно до якого детектив підрозділу детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області передав, а ОСОБА_1 прийняв на відповідальне зберігання транспортний засіб марки DAF з д.н.з. НОМЕР_1 та причіп з д.н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ТОВ “Кармен-меблі”.
Позивач зазначає, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24, провадження №1-к0/463/8177/24, за клопотанням старшого детектива Підрозділу Територіального управління БЕБ у Львівській області накладено арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене 09 жовтня 2024 року в ході огляду, а саме на транспортний засіб марки “DAF” з д.н.з. НОМЕР_1 та причіп з д.н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ТОВ “Кармен-Меблі” та ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року у справі № 463/670/24 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24, провадження №1-кс/463/8177/24, в частині заборони користування майном, вилученим 09 жовтня 2024 року в ході огляду, а саме накладений на транспортний засіб марки “DAF” з д.н.з. НОМЕР_1 та причіп з д.н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ТОВ “Кармен-меблі”.
Копію ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 05 грудня 2024 року у справі № 463/670/24 долучено до матеріалів справи.
У зв`язку із наведеними обставинами, позивач 30 січня 2025 року скерував відповідачу претензію за вих. № 2, якою просив сплатити заборгованість за договором в загальному розмірі 178 063 грн.
На підтвердження розміру заборгованості до претензії було додано копії рахунку-фактури № СФ-0000029 від 06.02.2025 року за договором №324-006953 від 23.09.2024 року на суму 148 707,00 грн. про сплату штрафних санкцій за відмову від завантаження згідно заявки № 04.03.2025 від 04.03.2025 DAF BX5742HH/BX1708XF та рахунку-фактури № СФ-0000028 від 06.02.2025 за договором №324-006953 від 23.09.2024 року на суму 29 356,00 грн. про сплату транспортних послуг по маршруту: м. Канів-п/пКраківець (Україна). Авт. ДАФ BX5698HX/BX6152XF, копії яких долучено до матеріалів справи.
В підтвердження скерування претензії, до матеріалів справи додано копію опису вкладення у цінний лист та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, оплату поштового переказу, відповідно до якого відправлення вручено відповідачу 08 лютого 2025 року.
21 лютого 2025 року відповідач листом за вих. № 2/21-02 повідомив позивачу про скерування претензії безпосередньо до замовника перевезення та про те, що результат розгляду буде повідомлено додатково.
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Качмара Івана Йосиповича про стягнення заборгованості в сумі 178 063,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частинами 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного 23 вересня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” та Фізичною особою-підприємцем Качмар Іваном Йосиповичем договору-заявки № 324-006953 про надання транспортно-експедиційних послуг.
Відповідно до п. 1 договору цей договір заявка при відсутності довгострокового договору між Експедитором – 1 та перевізником має силу договору на разове перевезення. Факсимільна електронна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом. Експедитор 1 виступає виключно як посередник, тобто транзитом переводить грошові кошти Клієнта/Замовника як оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до перевезення вантажу.
У договорі зазначено, зокрема адреси завантаження – м. Канів, вул. Енергетиків, 82, розвантаження – areal Eastgate park Prague hlavni budova 3, Praha, Чехія; дата завантаження – 30.09.2024р. та розвантаження – 11.10.2024р.; погранперехід Краківець; адреса замитнення – Муроване, Львівська область та місце розмитнення – K. Hrusovu 4/292 Praha 10, Чехія; найменування і тип вантажу – ТНП, вага – 10 тон; об`єм – 86,000 куб. м.; вартість перевезення – 62 289 грн.; умови і форма оплати – 7-10 банківських днів після отримання та прийняття повного пакета оригіналів документів; ПІБ водія – ОСОБА_1 , а також марку та номер автомобіля - DAF BX5698HX/BX6152XF.
Відповідно до ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Згідно з п. 2 договору оплата по цьому договору заявці здійснюється протягом 7-10 банківських днів після отримання повного пакета оригіналів документів. У вартість перевезення включено всі витрати перевізника для здійснення вказаного перевезення. Будь-які додаткові витрати оплачуються Експедитором 1 лише за умови їх письмового погодження. Документи для оплати: ТТН або CMR два оригінальних екземпляри (з обов`язковою наявністю оригінальних печаток митних органів, що посвідчують перетин державного кордону), відміткою (печатка, підпис) вантажоодержувача із зазначенням дати фактичного вивантаження, два примірники акту виконаних робіт, рахунок перевізника та зареєстрована податкова накладна. У випадку втрати перевізником будь-якого оригіналу документу, перевізник відшкодовує Експедитору 1 всі завдані збитки та сплачує штраф у розмірі 1 000,00 грн. за кожен документ та зобов`язується відновити його самостійно. Строк оплати продовжується до моменту надання відновленого примірнику оригіналу відповідного документа.
Відтак, пунктом 2 договору-заявки №324-006953 від 23 вересня 2024 року сторони погодили, що оплата по цьому договору заявці здійснюється протягом 7-10 банківських днів після отримання повного пакета оригіналів документів. Документи для оплати: ТТН або CMR два оригінальних екземпляри (з обов`язковою наявністю оригінальних печаток митних органів, що посвідчують перетин державного кордону), відміткою (печатка, підпис) вантажоодержувача із зазначенням дати фактичного вивантаження, два примірники акту виконаних робіт, рахунок перевізника та зареєстрована податкова накладна.
Судом першої інстанції враховано, що доказів скерування позивачем на виконання п.2 договору-заявки №324-006953 від 23 вересня 2024 року відповідачу документів, які є підставою для оплати послуг перевезення, а саме ТТН або CMR два оригінальних екземпляри, актів виконаних робіт та зареєстрованої податкової накладної суду не представлено.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, також не долучено доказів складення актів виконаних робіт та податкових накладних на виконання п.2 договору-заявки №324-006953 від 23 вересня 2024 року.
Відтак, правомірним є висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення плати за перевезення вантажу на виконання договору-заявки №324-006953 від 23 вересня 2024 року під час доставлення товару від місця завантаження до пункту пропуску Краківець, в сумі 29 356,00 грн, у зв`язку з необґрунтованістю та передчасністю заявлення.
Щодо позовних вимог про стягнення плати за простій транспортного засобу в сумі 148 707,00 грн. суд зазначає таке.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Позивачем нараховано відповідачу штраф за 68 діб простою транспортного засобу в загальному розмірі 148 707,00 грн., про що складено рахунок – фактуру № СФ-0000029 від 06 лютого 2025 року, який скеровано відповідачу разом із претензією за вих. № 2 від 30 січня 2025 року.
Як вбачається із змісту даного рахунку – фактури № СФ-0000029 від 06 лютого 2025 року його складено про нарахування штрафних санкцій за відмову від завантаження .
Матеріалами справи підтверджується факт завантаження товару до перевезення 02 жовтня 2024 року та визнається дана обставина обома сторонами.
Як встановлено судом, даний рахунок складено про нарахування штрафних санкцій за відмову від завантаження, згідно іншого договору заявки, а саме № 04.03.2025 від 04 березня 2025 року. Нарахування штрафних санкцій згідно цього рахунку мало місце щодо іншого транспортного засобу - DAF BX5742HH/ НОМЕР_3 .
Судом першої інстанції правомірно зауважено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу за простій транспортного засобу DAF BX5698HX/BX6152XF за договором-заявкою № 324-006953 про надання транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2024 року.
В претензії № 2 від 30 січня 2025 року, як і в позовній заяві, зокрема зазначено, що вантаж передано перевізнику 02 жовтня 2024 року, тобто із затримкою 2 доби. Процедура замитнення проходила в с. Мурованому Львівської області 04 жовтня 2024 року, після замитнення та отримання експортної декларації автомобіль 07 жовтня 2024 року з вантажем в`їхав на прикордонний пункт пропуску Краківець та 09 жовтня 2024 року був вилучений слідчим ТУ БЕБ у Львівській області.
Однак, як вбачається із представленої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 02-10/2024-1 датою завантаження є 02 жовтня 2024 року та 03 жовтня 2024 року транспортний засіб був на митному контролі, що підтверджується штемпелем №04310 митного контролю.
Додатками до претензії, так і в описі вкладення про надіслання даної претензії, долучені лише зазначені вище рахунки, жодних інших документів, які підтверджували б здійснення перевезення, вилучення транспортного засобу, підставність нарахування штрафних санкцій за простій т/з не вказані та відповідачу не скеровані.
За приписами п. 6 договору сторонами погоджено норма часу 48 годин на завантаження та замитнення і 48 годин на розвантаження і розмитнення. За понаднормативний простій Експедитор 1 сплачує перевізнику штраф у розмірі 100 євро за кожну повну добу простою за межами України і 50 євро - на території України. Субота і неділя, а також дні державних свят не вважаються днями простою. Машина заїжджає на завантаження/замитнення та розвантаження/розмитнення після узгодження з Експедитором 1.
Відповідно до умов договору-заявки № 324-006953 про надання транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2024 року сторонами узгоджено, зокрема дату завантаження – 30 вересня 2024 року. Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 02-10/2024-1 датою завантаження товару є 02 жовтня 2024 року.
Судом встановлено, що завантаження відбулося, та відбулося в межах узгодженого сторонами норми часу – 48 годин на завантаження, відтак, відсутні правові підстави для стягнення плати за простій транспортного засобу, у зв`язку із порушенням норми часу під завантаження чи відмову у завантаженні.
Враховуючи зазначення позивачем в рахунку фактурі виду порушення - штрафні санкції за відмову від завантаження, дати та номеру заявки - № 04.03.2025 від 04 березня 2025 року та номеру транспортного засобу - DAF BX5742HH/BX1708XF, які є відмінними від погоджених сторонами у договорі заявки та від обставин, які є підставами даного позову, тому рахунок – фактура № СФ-0000029 від 06 лютого 2025 року не є належним доказом у даній справі, та не породжує обов`язку зі сплати штрафу за простій транспортного засобу, з підстав визначених у позові.
Суд зауважує, що інших доказів в підтвердження скерування відповідачу обов`язкового пакету документів на підтвердження здійснення перевезення та простою суду не представлено.
Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частина перша статті 546 ЦК України встановлює, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За змістом частин першої, другої 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 6 договору-заявки, плату за понаднормові простої транспортного засобу, сторони кваліфікували саме, як штраф.
Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, простій транспортного засобу DAF BX5698HX/BX6152XF відбувся внаслідок його вилучення слідчим ТУ БЕБ у Львівській області на митному пості “Краківець” Львівської митниці, та накладення арешту на транспортний засіб ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24, оскільки вказаним вантажним автомобілем та причепом здійснювалось перевезення вантажу, який є предметом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72024141500000001 від 20.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.2 ст. 204 КК України, за фактом організації невстановленими особами на території м. Львова та Львівської області незаконного виготовлення, придбання, зберігання, транспортування та збуту виготовлених підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів.
Відповідно до п. 17 договору-заявки сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у тому випадку, якщо це є наслідком дії обставин непереборної сили, рішень органів влади та інших незалежних від сторін обставин.
Накладення арешту на транспортний засіб відбулося за ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24 за кримінальним провадженням №72024141500000001.
Відповідач зазначає, що не має ніякого процесуального статусу в кримінальному провадженні №72024141500000001 від 20 січня 2024 року, в межах якого арештовано транспортні засоби перевізника, доказів протилежного не долучено. Доказів настання обставин, визначених в ухвалі слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24 з вини відповідача не представлено.
Відповідно до ст. 51-1 Закону України “Про автомобільний транспорт” вантажовідправник зобов`язаний, зокрема надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.
Вантажовідправником - Товариством з обмеженою відповідальністю “Л-Макс” складено митну декларацію №24UA209230092217U2 та міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 02-10/2024-1, у яких вказано найменування товару - Обладнання для пакування харчових, сипучих продуктів – Packing machine for dry, loose food products, некомп`ютеризоване, модель STAMPER, виробнича потужність 25 кг/год - 1 шт. Виробник: ULTRAPACK Packaging Machinery Manufacturing Co-Китай.
Згідно із ст. 52 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільний перевізник має право, зокрема відмовитися від перевезення вантажу, якщо замовник подає до перевезень вантаж, не обумовлений договором про перевезення, пакування вантажу не відповідає встановленим законодавством вимогам, ушкоджена тара або нечітким є відтиск пломби тощо.
За приписами пунктів f) та g) частини 1 статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить такі дані, зокрема: прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць.
Відповідно до п. а) частини 1 статті 7 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів відправник несе відповідальність за всі витрати, шкоду і збитки, заподіяні перевізнику внаслідок неточності або недостатності: даних, зазначених у підпунктах b), d), e), f), g), h) та j) пункту 1 статті 6.
За умовами п. а) частини 1 статті 8 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів приймаючи вантаж, перевізник перевіряє вірність записів, зроблених у вантажній накладній, щодо числа вантажних місць, а також їх маркування та нумерації місць.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, а саме митної декларації №24UA209230092217U2, CMR № 02-10/2024-1 та ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року у справі №463/670/24 до перевезення завантажено інший товар, ніж задекларований та погоджений сторонами умовами договору-заявки. Жодних застережень перевізником в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 02-10/2024-1, щодо товару не вказано. Доказів погодження з відповідачем заміни товару який підлягав перевезенню за договором не представлено. Відтак, позивач прийняв до перевезення інший товар, який не був погоджений сторонами, при цьому не відмовився від перевезення, згідно із ст. 52 Закону України “Про автомобільний транспорт”.
Враховуючи наведене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, які є предметом доказування, зокрема підставності заявлених до стягнення позовних вимог в частині штрафних санкцій.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення витрат під час доставлення товару в сумі 29 356,00 грн та стягнення плати за простій транспортного засобу в сумі 148 707,00 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неможливості належним чином завершити перевезення вантажу, доставлення його до місця призначення з незалежних від перевізника підстав та неможливості підписання акту виконаних робіт та необхідності відшкодування відповідачем як експедитором витрат під час доставлення товару від місця завантаження до пункту пропуску Краківець у розмірі 29 356 грн., що у відповідності до умов договору є вартістю перевезення (частково), оскільки в порушення пункту 2 договору-заявки №324-006953 від 23 вересня 2024 року позивачем таких доказів не долучено до матеріалів справи.
Також колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що неможливість продовження перевезення вантажу пов`язана виключно з порушенням відповідачем умов договору, яке полягає в затримці передачі вантажу, а також завантаження вантажу, що не відповідає погодженому сторонами у договорі та задекларованому відправником у митній декларації та відповідно дає право перевізнику для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу, оскільки позивач прийняв до перевезення інший товар, який не був погоджений сторонами, при цьому не відмовився від перевезення. 
Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними та спростовуються висновками, викладеними у рішенні суду.
Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Львівської області від 23 липня 2025 року у справі № 914/1267/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Кармен-меблі” – без задоволення.
Матеріали справи № 914/1267/25 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.