Номер провадження: 33/813/114/26
Номер справи місцевого суду: 521/12152/25 
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Кірчева І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника Кірчева І.І., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 відносно:
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови суду, 05.07.2025 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки RANG ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Мельницькій, буд. 32 Б в м. Одесі на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Кірчев І.І. вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на те, що підставою для складення протоколу було зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9а ПДР;
- протокол про адміністративне правопорушення було складено у транспортному засобі поліцейських без участі ОСОБА_1 , яка була готова отримати направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, та після оголошення протоколу пройшла відповідний огляд самостійно в закладі охорони здоров`я, за результатом якого ознак сп`яніння у неї не виявлено;
- суд не врахував, що протокол складено з порушенням чинного законодавства, а саме: не було надано другий примірник протоколу ОСОБА_1 , не було надано направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; після вилучення водійського посвідчення не було надано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, від отримання якого ОСОБА_1 не відмовлялась, про що помилково зазначено в протоколі; суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були у транспортному засобу ОСОБА_1 , щодо порушення поліцейськими порядку складання протоколу та відмови надати направлення на медобстеження водія, як і не зазначив про їх допит у судовому засіданні;
- в порушення вимог ст. 251 КУпАП до справи не долучено жодного доказу, який містить інформацію про правопорушення, а долучений до протоколу відеозапис події не фіксує весь процес складання протоколу.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Кірчев І.І. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 20.01.2026, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, водночас її інтереси в апеляційному суді представляв захисник Кірчев І.І., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Враховуючи, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд, керуючись при цьому приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Кірчева І.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №382499 (а.с.1), відповідно до якого 05.07.2025 водій ОСОБА_1 , по вул. Мельницькій, буд. 32 Б в м. Одесі керувала автомобілем марки RANG ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 05.07.2025 (а.с. 6), згідно якого у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук;
- відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратору співробітників поліції (а.с. 8), на якому також зафіксований факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, із відеозапису з нагрудної камери співробітників поліції вбачається, що 
поліцейським при первинному контакті з ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під її керуванням та в результаті її візуального огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому пройти огляд за допомогою спеціального пристрою газоаналізатору (алкотестеру) виробництва компанії DRAGER на місці зупинки водій відразу відмовилась. Пройти огляд в медичній установі водій ОСОБА_1 на словах погодилась, разом із тим, від фактичного доставлення до медичної установи працівниками патрульної поліції свідомо ухилилась.
Водночас, працівниками патрульної поліції водію ОСОБА_1 неодноразово роз`яснена суть інкримінованого їй правопорушення і,що за наслідком відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 було надано достатньо часу на вчинення відповідних дій для виконання вимог закону.
Пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 погодилась тільки після завершення працівником поліції процедури складання адміністративних матеріалів.
Пізніше відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від підпису якого остання відмовилась.
З огляду на викладене, апеляційним судом не приймається до уваги посилання захисника, що ОСОБА_1 надала згоду на проходження огляду, враховуючи, що вказані дії були вчинені нею вже після фіксації поліцейськими відмови водія від проходження відповідного огляду, з роз`ясненням наслідків у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення, процедура складання якого була вже закінчена.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан наркотичного алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, що підставою для складення протоколу було зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9а ПДР, з огляду на склад інкримінованого правопорушення, кваліфікуючою ознакою якого є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Також є помилковими твердження сторони захисту щодо порушення поліцейським порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема ненадання примірнику протоколу ОСОБА_1 та направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і тимчасового дозволу на керування транспортним засобом, оскільки таких апеляційним судом не встановлено, в той час як ОСОБА_1 від отримання копії протоколу та тимчасового дозволу на керування транспортним засобом відмовилась, про що у тексті протоколу наявна відповідна відмітка. Водночас, вказані обставини не мають вирішального значення для встановлення в діях водія наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, ОСОБА_1 не була позбавлена права самостійно отримати вказаний тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом у встановленому законом порядку, звернувшись із відповідною заявою до підрозділу поліції за місцем розгляду справи у межах дії тримісячного строку, або із заявою щодо продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 також не скористалась своїм правом на надання пояснень по суті правопорушення, будь-яких зауважень до протоколу не заносила, як і не зазначала про незаконність дій поліцейських зі складення вказаного протоколу щодо неї.
Наведене свідчить, що твердження ОСОБА_1 щодо незаконності дій працівників поліції зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому підстави для визнання його недопустимим доказом, як про це стверджує апелянт, відсутні.
В цьому контексті апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були у транспортному засобі ОСОБА_1 , щодо порушення поліцейськими порядку складання протоколу та відмови надати направлення на медобстеження водія, як і не зазначив про їх допит у судовому засіданні, оскільки, наведені спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, при цьому, всупереч доводів захисника, вказаним обставинам судом 1-ої інстанції була надана відповідна правова оцінка. 
На підставі викладеного, апеляційний суд констатує, що не відповідають дійсності твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а її поведінка та нечітка позиція лише свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Не спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини те, що ОСОБА_1 самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння та відповідно до медичного висновку у неї не виявлено будь-яких ознак сп`яніння.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 в редакції постанови від 13.06.2024 (далі-Порядок).
Аналіз вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться за направленням співробітників поліції, в їх присутності, не пізніше двох годин моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відтак, на підставі викладеного, всупереч доводам сторони захисту, особа не має законних підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я самостійно, без відповідного направлення поліцейських та без їх присутності.
Окрім того, цими ж нормами чинного законодавства не передбачено вручення водієві копії направлення на огляд до медичного закладу, від проходження якого ОСОБА_1 відмовилася, що спростовує доводи скарги в наведеній частині.
Щодо безперервності відеозйомки з моменту виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції до її завершення, апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 від 17.12.2008, а також п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, відповідно до яких під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
В той же час системний аналіз вищевказаних положень законодавства та нормативних актів свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків, в тому числі оформлення (складення) протоколу про адміністративне правопорушення. 
Наведене спростовує твердження сторони захисту щодо порушення співробітниками поліції порядку використання технічних засобів відеозапису.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку 
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та її процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Кірчева І.І., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.11.2025, про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца