ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 р. 	Справа № 520/14120/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., повний текст складено 02.10.25 по справі № 520/14120/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 204050007543 від 06.03.2025 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримав статус інваліда 2 групи відповідно до акту огляду міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради. Статус інваліда 2 групи надано позивачу строком на 1 рік з проходженням повторного огляду 23.11.2023. 10.01.2024 позивач повторно пройшов огляд і відповідно до акту огляду міжрайонної Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради від 10.01.2024 йому продовжено статус інваліда 2 групи строком на один рік з проходженням повторного огляду 22.11.2025. Як вбачається із рішення відповідача про скасування нарахування та виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , скасування виплати пенсії відбулося у зв`язку із рішенням Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради скасувати рішення Шевченківської міжрайонної МСЕК від 22.11.2022, яким ОСОБА_1 було визнано інвалідом 2 групи, однак статус інваліда 2 групи, на підставі якого позивачу нараховувалась та виплачувалась пенсія, надано на підставі акту огляду міжрайонної Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради від 10.01.2024, з проходженням повторного огляду 22.11.2025. Тобто Пенсійним фондом було прийнято рішення про скасування нарахування та виплати пенсійного забезпечення позивача на підставі рішення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради про скасування інвалідності, яка була призначена ОСОБА_1 рішенням Шевченківської міжрайонної МСЕК від 22.11.2022, дія якого закінчилася після ухвалення акту огляду міжрайонної Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної ради від 10.01.2024. Таким чином, у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття рішення № 204050007543 від 06.03.2025 про припинення виплати пенсії позивачу.
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2 групи, з 01.03.2025.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області поновити ОСОБА_1 з 01.03.2025 виплату пенсії по інвалідності, як особі з інвалідністю 2 групи.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримував з 22.11.2022 пенсію по інвалідності П групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 22.12.2022 № 11662, доданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Шевченківської МСЕК від 23.11.2022 до довідки серії 12ААВ № 688068. На адресу головного управління від комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшла довідка про невизнання особою з інвалідністю від 24.12.2024 № 42, в якій зазначено, що розширеною експертною комісією закладу № 5 КЗОЗ «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» скасовано рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_1 з 22.11.2022, тобто первинний факт встановлення інвалідності. Враховуючи викладене, право на призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі заяви від 22.12.2022 № 11662 та доданих документів відсутнє. Зазначає, що рішенням відділу перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2025 № 204050007543 встановлено, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії по інвалідності, в зв`язку з чим припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності загального захворювання від 29.12.2022 № 204050007543 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з дати призначення пенсії - з 22.11.2022 відповідно до підпунктів 1,5 пункту 1 статті 49 Закону України № 1058-ГУ на підставі довідки Комунального закладу охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 25.12.2024 № 42 про скасування рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК від 23.11.2022 та не визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 22.11.2022.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача- адвокат Бірючинський Е.О., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 22.11.2022 отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV), на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 688068 від 23.11.2022, виданої міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
Згідно довідки комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 25.12.2024 № 42 скасовано рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 відносно позивача та не визнано ОСОБА_1 інвалідом.
Згідно листа ГУ ПФУ в Харківській області від 29.05.2025 № 14561-14338/Д-04/8-2000/25, позивачу з 01.03.2025 припинено виплату пенсії, у зв`язку з надходженням до ГУ ПФУ в Харківській області довідки про невизнання інвалідом № 42 від 25.12.2024, виданої комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, відповідно до якої ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 22.11.2022. 
На підставі викладеного ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 06.03.2025 № 204050007543.
Також, судом встановлено, що 10.01.2024 позивач повторно був оглянутий медико-соціальною експертною комісією та за результатом повторного медичного огляду позивачу Обласною медико-соціальною експертною комісією була видана довідка серії 12 ААГ № 320010, згідно якої ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з 01.12.2023 з черговим переоглядом 22.11.2025.
Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2025 № 204050007543 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 витребувано у ГУ ПФУ в Харківській області належним чином засвідчену копію рішення від 06.03.2025 № 204050007543
Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 відповідачем не виконані, оскаржуваного рішення до суду першої інстанції не надано. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи міститься копія довідки № 42 про невизнання позивача інвалідом з 22.11.2022, що складена у зв`язку зі скасуванням рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 щодо встановлення ІІ групи інвалідності позивачу з 22.11.2022. Разом з тим, судом встановлено, що 10.01.2024 позивач повторно був оглянутий медико-соціальною експертною комісією та за результатом повторного медичного огляду позивачу Обласною медико-соціальною експертною комісією була видана довідка серії 12 ААГ № 320010, згідно якої йому встановлена ІІ група інвалідності з 01.12.2023 з черговим переоглядом 22.11.2025. Тобто, починаючи з 01.12.2023, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи, що вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 320010, у зв`язку з чим позивач мав право на нарахування та виплату йому пенсії по інвалідності. Відомостей щодо визнання недійсною або оскарження довідки серії до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 320010 матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено, що така довідка є чинною. У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивачу безпідставно припинено виплату пенсії з 01.03.2025, при наявності чинної довідки МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 01.12.2023. Відомостей щодо скасування рішення про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності безстроково з 01.12.2023 матеріали справи не містять. Інших підстав для припинення позивачу виплати пенсії з 01.03.2025 відповідачем не повідомлено. Щодо встановлення протиправності рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2025 № 204050007543 про припинення виплати пенсії суд зазначив, що фактично таке рішення було прийнято у зв`язку зі скасування рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 та невизнання позивача особою з інвалідністю ІІ групи з 22.11.2022. Факт скасування рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 та невизнання позивача особою з інвалідністю ІІ групи в період з 22.11.2022 підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Отже, під час розгляду справи судом не встановлено протиправності зазначеного рішення відповідача, при цьому встановлено протиправність дій щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.03.2025. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2025 № 204050007543 задоволенню не підлягає.
Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV).
Частиною третьою статті 4 Закону України № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону України № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Частиною 1 статті 9 Закону України № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до статті 49 Закону України № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; (Положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення КС 25-рп/2009 від 07.10.2009 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;
3) у разі смерті пенсіонера; 
3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Згідно з частиною 3 цієї статті у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.
У даній справі позивач оскаржує рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2025 № 204050007543 про припинення виплати пенсії та скасування рішення про призначення йому пенсії по інвалідності з 22.11.2022.
Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 22.11.2022, призначену відповідно до Закону України № 1058-IV на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 688068 від 23.11.2022, виданої міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
З 01.03.2025 позивачу припинено виплату пенсії. Підставою для припинення виплати пенсії стало надходженням до ГУ ПФУ в Харківській області довідки від 25.12.2024 № 42 про скасування рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 відносно позивача та невизнання позивача особою з інвалідністю ІІ групи, про що ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 06.03.2025 № 204050007543.
Отже, судом встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена у зв`язку зі скасуванням рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 відносно позивача, на підставі якого позивачу було призначено пенсію по інвалідності з 22.11.2022.
У матеріалах справи міститься копія довідки № 42 про невизнання позивача інвалідом з 22.11.2022, що складена у зв`язку зі скасуванням рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії від 22.11.2022 щодо встановлення ІІ групи інвалідності позивачу з 22.11.2022.
Разом з тим, судом встановлено, що 10.01.2024 позивач повторно був оглянутий медико-соціальною експертною комісією та за результатом повторного медичного огляду позивачу Обласною медико-соціальною експертною комісією була видана довідка серії 12 ААГ № 320010, згідно якої ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з 01.12.2023 з черговим переоглядом 22.11.2025.
Тобто, починаючи з 01.12.2023, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи, що вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 320010, у зв`язку з чим позивач мав право на нарахування та виплату йому пенсії по інвалідності.
Відомостей щодо визнання недійсною або оскарження довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 320010 матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено, що така довідка є чинною.
У зв`язку з чим позивачу безпідставно припинено виплату пенсії з 01.03.2025, при наявності чинної довідки МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 01.12.2023.
Відомостей щодо скасування рішення про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності безстроково з 01.12.2023 матеріали справи не містять.
Інших підстав для припинення позивачу виплати пенсії з 01.03.2025 відповідачем не наведено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.03.2025 та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01.03.2025.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області про скасування судового рішення в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки апеляційна скарга в цій частині не вмотивована та не містить доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції. Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 по справі № 520/14120/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко