ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 405/729/19
провадження № 22-ц/4809/264/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
при секретарі –  Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2024 року (суддя Шевченко І.М.) у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на незаконні дії державного виконавця,- 

встановив:
В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність Подільського відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому та державного виконавця Пісної В.С.
Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець Подільського ВДВС у місті Кропивницькому нарахувала ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2019 року по 07.02.2023 року, в двох сумах: 115 444,19 грн. та 96 567,42 грн. В той же час дочка ОСОБА_3 , за взаємною згодою батьків, починаючи з 05.04.2006 року по 07.02.2023 року, проживала разом з ним і знаходилася на повному його утриманні та забезпеченні, а її мати ОСОБА_2 покинула їх і не повідомляла про своє місце перебування, що підтверджується відповідними довідками за місцем проживання, іншими письмовими доказами, показаннями свідків.
Вказав, що він в період квітня - травня 2023 року неодноразово звертався до державного виконавця Пісної В.С. із усними клопотаннями про перевірку карткового рахунку дочки - ОСОБА_3 в АТ «Акцент Банк», на який він щомісячно перераховував в період з 01.01.2019 року по 01.02.2023 року суми аліментів. Державний виконавець Пісна В.С. неодноразово відмовляла йому у клопотаннях про витребування від вищевказаного банку довідки про отримання дочкою ОСОБА_3 від нього сум аліментів.
Просив визнати незаконною бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та державного виконавця Пісної В.С. щодо перевірки фактів сплати ним за період з 01.01.2019 року по 07.02.2023 року аліментів на утримання його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її картковий рахунок (№ НОМЕР_1 ) в АТ «Акцент Банк», та зобов`язати провести вказану перевірку протягом 10 днів після набрання законної сили рішенням суду.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18.11.2024 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а скаргу задовольнити.
Послався на те, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі скарги ОСОБА_1 , відсторонився від перевірки правомірності дій Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зосередився виключно на розгляді всіх цивільно-правових відносин, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що свідчить про особисту зацікавленість суду в результатах розгляду скарги.
Заявник тричі заявляв письмові відводи судді Шевченко І. М. та йому безпідставно було відмовлено в їх задоволенні, що призвело до ухвалення неправомірної ухвали.
Суд першої інстанції, отримавши від АТ «Акцент-Банк» довідку про те, що за період з 01.01.2019 по 01.02.2023 ОСОБА_1 щомісячно вносив грошові кошти на картку дочки, приховав вказану письмову інформацію від заявника та не повідомив його про її надходження до суду першої інстанції.
Суддею було проігноровано заяву ОСОБА_1 від 29.01.2024 про відвід судді Шевченко І. М., а також три клопотання про зупинення виконавчого провадження № 71198523.
Суд першої інстанції не дослідив надані заявником довідки квартального комітету та покази свідка ОСОБА_4 , які свідчать про факт проживання ОСОБА_3 разом із заявником та, порушуючи процесуальний порядок розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця та виконавчої служби, розпочав проводити незаконні допити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвала Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18.11.2024 неодноразово було предметом перегляду судами вищих інстанцій.
Зокрема, 20 січня 2025 року постановою Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2024 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року Верховний Суд в своїй постанові зазначив, що апеляційний суд скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по суті не розглянув, формально пославшись на те, що ОСОБА_3 не є стороною виконавчого провадження № 71198523 з примусового виконання виконавчого листа № 405/729/10 2/405/110/19, виданого 03 березня 2023 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, тому в державного виконавця були відсутні підстави для проведення перевірки перерахування боржником грошових сум за період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року на банківську картку ОСОБА_3 за номером НОМЕР_1 в АТ «Акцент-Банк».
Верховний суд також зазначив, що суд мав перевірити доказами обставини сплати ОСОБА_1 коштів на рахунок неповнолітньої ОСОБА_3 та з`ясувати, чи відбулось добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів у період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року. 
З`ясування саме таких обставин є розглядом поданої заявником скарги на бездіяльність державного виконавця по суті, адже ОСОБА_1 заперечує наявність у нього боргу зі сплати аліментів і її нарахування може зумовити накладення на боржника штрафу на суму заборгованості зі сплати аліментів.
З огляду на вказане, враховуючи дані висновки Верховного Суду, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що в провадженні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 71198523 від 07.03.2023 з примусового виконання виконавчого листа №405/729/10 2/405/110/19, виданого 03.03.2023 Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.02.2019 по 05.04.2024.
Відповідно до постанови заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пісної В. С. від 22.03.2023, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження № 71198523, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавцю надано вичерпний перелік повноважень - прав, які він може вчиняти з метою повного виконання рішення, серед яких відсутня законна можливість звертатись до будь яких установ організацій про отримання інформації, у тому числі конференційної стосовно третіх осіб, які не є сторонами виконавчого провадження у розумінні ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».
За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що державний виконавець, надаючи відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2023 розглянув його у відповідності до законодавчих вимог та правильно зазначив про відсутність законної можливості вчиняти дії та отримувати інформацію щодо осіб, які не є сторонами виконавчого провадження.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, виходить з наступного.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).
Посилаючись на бездіяльність державного виконавця, ОСОБА_1 стверджує, що нарахована йому державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів неповнолітній дочці - ОСОБА_3 є безпідставною. Також стверджує, що для підтвердження сплати аліментів за період з 01.02.2019 по 01.02.2023 просив державного виконавця провести перевірку руху коштів на її картковому рахунку (картка № НОМЕР_1 ) в АТ «Акцент-Банк», на що державний виконавець відповіла відмовою.
Колегія суддів апеляційного суду для вирішення даної справи, враховуючи вказівки Верховного Суду, вважає за необхідне з`ясувати, чи відбулось добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів у період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року.
Очевидно, що дії скаржника, який стверджує, що в період 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року здійснював грошові перекази на рахунок  НОМЕР_1 , який належить його неповнолітній дочці ОСОБА_3 , можуть бути підтверджені відповідними фінансовим документами.
При цьому колегія суддів зважає, що згідно вимог ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта є банківською таємницею. 
Зокрема, згідно ст.62-2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається Національним банком України за рішенням суду, або органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків/електронних гаманців клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків/електронних гаманців, номери рахунків/електронних гаманців, залишок коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях, операції списання з рахунків/електронних гаманців та/або зарахування на рахунки/електронні гаманці, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Тобто, державний виконавець може за запитом з питань виконання рішень судів отримати відповідну інформацію в банках щодо банківських рахунків та операцій божника.
В даній справі важливим є неможливість доведення скаржником факту пересилання коштів в рахунок сплати аліментів своїй дочці ОСОБА_3 іншим способом ніж проведення перевірки державним виконавцем.
Аналізуючи обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржник не позбавлений можливості самостійно отримати інформацію в банку, де він обслуговується, про фінансові операції свого рахунку, в тому числі про грошові перекази у період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року з власного банківського рахунку на картку № НОМЕР_1 , яка належить його неповнолітній дочці ОСОБА_3 .
Натомість ОСОБА_1 ставить питання про витребування такої інформації перед державним виконавцем, який не має доступу до такої інформації в силу вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Вивчаючи питання виконання боржником ОСОБА_1 свого обов`язку зі сплати аліментів у період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року, колегія суддів дослідила довідку першого заступника Голови Правління АТ «Акцент Банк» Н.Крашеніннікової від 20.02.2024, згідно якої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахування коштів на картку  НОМЕР_1 за період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року не відбувалося.
Вказаний доказ суперечить інформації, викладеній в скарзі ОСОБА_1 , про перерахування коштів дочці ОСОБА_3 на її картку в період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року.
Аргументи скарги ОСОБА_1 про те, що неповнолітня дочка ОСОБА_3 у період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2023 року проживала з ним, має значення для вирішення питання про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .. Однак ОСОБА_1 такого питання не ставив, тому цей аргумент суд не враховує.
Питання ігнорування заяв ОСОБА_1 про відводи судді ОСОБА_6 було предметом вивчення Верховного Суду, який встановив, що відводи були розглянуті в порядку, визначеному статтею 40 ЦПК України, за наслідком такого розгляду виснувано, що підстави заявленого ОСОБА_1 відводу судді зводяться до незгоди заявника з ухваленими рішеннями судді Шевченко І. М., а також процесуальними діями судді під час розгляду цивільної справи № 405/729/19. Порушень не встановлено. 
Необхідно зазначити, що ОСОБА_1 , вказавши в своїй скарзі неправдиву інформацію, яка була спростована доказами при розгляді справи, без поважних причин ухиляється від участі в судових засіданнях, що унеможливлює відібрання у нього пояснень і отримання відповіді на питання, що мають значення для розгляду справи.
Суд розцінює таку поведінку як суперечливу і недобросовісну.
Зокрема, доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
Недобросовісна суперечлива поведінка (venire contra factum proprium) не підлягає захисту, оскільки вона порушує принципи добросовісності, розумності та чесної ділової практики.
З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини справи, зокрема докази, які спростовують мотиви скарги на дії державного виконавця, можливість боржника самостійно отримати і надати інформацію про сплату аліментів за спірний період, а також суперечливу поведінку скаржника, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2026

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич