ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/10798/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/10798/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді Пак» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
14.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Денді Пак» звернулось до суду із позовною заявою до Дніпровської митниці (з 20.08.2025 – перейменовано у Південно-Східну митницю), в якій просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 25.02.2025 №UA110020/2025/000001/1.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів, в якому митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірним, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді Пак» та компанією Vedhaa Polypack LLP, Китай було укладено контракт №2022-2023/DP, відповідно до п.1.1. якого продавець продає, а покупець купує товар відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних в додатку, який є невід`ємною частиною цього контракту.
Відповідно до п. 2.3 Контракту, покупець оплачує договірну продажну ціну Продавцю в установленому далі порядку: передплата 30% суми контракту, післяплата 70% по виготовленню та/або наявності товару на складі продавця, про що покупець повідомляється відповідним листом на електронну адресу.
Пунктами 3.1 та 3.2 Контракту встановлено, що поставка товарів в обсязі, зазначеному у додатку до цього контракту, повинна бути здійснена не пізніше 10 (десяти) тижнів з моменту перерахування покупцем передплати згідно п. 2.3.1 цього контракту. Допускається поставка частинами і допоставка. Товари поставляються на умовах вказаних у додатку до кожної окремої поставки.
07.11.2024 на виконання умов контракту №2022-2023/DP від 12.12.2022 сторонами погоджена специфікація, яке є додатком № 20 від 07.11.2024 до контракту №2022-2023/DP від 12.12.2022, згідно з якою обумовлено поставку товарів (мішків) на загальну суму 36   976,00 долларів США, а також обумовлено номенклатуру товарів, що буде постачатися на адресу покупця, а також його основні характеристики (розмір, кількість, вагу та вартість) на умовах поставки - FOB Mudra.
25.02.2025 з метою випуску товару у вільний обіг Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді Пак» до Дніпровської митниці подано ЕМД типу ДЕ №25UA110020000608U8.
Так, згідно із МД ІМ 40 ДЕ №25UA110020000608U8 її подано для здійснення митного оформлення наступного товару:
1. «Мішки пакувальні полотняного переплетіння зі стрічок з поліпропілену, без вкладники. Низ мішка прошитий двонитковим ланцюговим швом, спосіб обробки швів - зигзагоподібний термозріз. Колір - молочний. Загально-цивільного призначення.» Виробник - VEDHAA POLYPACK LLP. Країна виробництва - IN Індія».
У графах 22, 42 МД №25UA110020000608U8    заявлена митна вартість товару в сумі 36   976,00 дол. США, умови поставки FOB Mudra PURT (гр.20).
За митною декларацією ДЕ №25UA110020000608U8 від 25.02.2025 товар імпортований Товариству з обмеженою відповідальністю «Денді Пак» від відправника/експортера компанії Vedhaa Polypack LLP, Індія, на підставі наступних товаросупровідних документів: 1.Зовнішньоекономічний контракт від 12.12.2022 N 2022-2023DP, 2. Додаток від 07.11.2024 № 20 до контракту від 12.12.2022 № 2022-23/DP, 3. Інвойс-проформа від 07.11.2024 № PI/2024-2025/DP/08, 4. Інвойс-фактура від 29.12.2024 № EXP/VP43/2024-25. 5. Платіжне доручення в іноземній валюті від 13.11.2024 N55, 6. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 20.12.2024 N58, 7. Коносамент від 09.01.2025 N MTD №550335001471, 8. Договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.08.2024 N20.08-24, 9. Договір про організацію перевезення від 06.11.2024 N061124-31, 10. Автотранспортна накладна від 23.02.2025 N 2413, 11. Рахунок на оплату транспортно-експедиційних витрат від 20.02.2025 N322, 12. Заявка на надання транспортних послуг від 25.12.2024 N2413/2, 13.Платіжна інструкція від 21.02.2025 N720; 1-6 Комерційні та товаросупровідні документи, що підтверджують вартість товару на умовах FOB Mundra; 7-13 транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару за маршрутом Mundra - Черноморськ - Дніпро (Україна).
Відповідачем після опрацювання МД №25UA110020000608U8 від 25.02.2025 та наданих документів направлено позивачу повідомлення Дніпровської митниці № 248658, в якому посадова особа відповідача витребувала додаткові документи з наступних підстав:
1. Інвойс від 29.12.2024 № EXP/VP43/2024-25 має посилання на Контракт від 12.12.2022 № 2022-2023/DP. В інвойсі зазначені умови розрахунку 100% Advance payment before loading. (100% Передплата перед навантаженням). Рахунок-проформа від 07.11.2024 № PI/2024-2025/DP/08, доданий до митного оформлення, містить графу «Payment» (Оплата) « 30% Advance before production and 70 % Against Loading» (30 % Передплата перед виробництвом та 70% після навантаження). Таким чином, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо ідентифікації наданого до митного контролю Інвойсу від 29.12.2024 № EXP/VP43/2024-25 із задекларованою партією товарів. Вищезазначене ставить під сумнів достовірність та об`єктивність інформації, що зазначена у перелічених документах, які надано декларантом для підтвердження складових митної вартості товару.
2. Документи, надані до митного оформлення не підтверджують, що VEDHAA POLYPACK LLP (Survey no. 111 P1-P2, Rajpar-Nasitpar Road, At.Nasitpar, Ta. Tankara, Dist. Morbi, Gujarat, India-363641) є саме виробником товарів, заявлених за ЕМД 25.02.2025 №25UA110020000608U8. VEDHAA POLYPACK LLP має ознаки підприємства, що приймає участь у зовнішньоекономічній операції лише як підприємство – продавець.
3. Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару, з рівнем митної вартості товарів за кодом згідно УКТ ЗЕД 6305 33 90 00, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж вартості та їх рівні по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі «імпорт».
Декларант направив Відповідачу листа від 25.02.2025 № б/н про неможливість надати додаткові документи в 10-ти денний термін.
25.02.2025 в повідомленні Відповідача №248668 отримано відмову в застосуванні митної вартості, визначеної Позивачем на підставі наступного:
1. Відмова декларанта від надання додаткових документів,
2. Ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей.
Відповідач визначив нову митну вартість на рівні 2,55 дол.США/кг за ЕМД від 06.08.2024 №UA110140/2024/006102 (24UA110140006102U9).
25.02.2025 в повідомленні Відповідача №248669 отримано рішення про коригування митної вартості від 25.02.2025 №UA110020/2025/000001/1 в електронному вигляді в форматі XPS/PDF підписане КЕП. Митна вартість визначена на рівні 2,55 дол.США/кг. В графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» не зазначено жодної інформації.
25.02.2025, декларантом було подано та оформлено ЕМД від 25.02.2025 №25UA110020000616U4 зі сплатою мита (020 вид платежу) в розмірі 118741,33 грн та ПДВ (028 вид платежу) в розмірі 617454,94 грн, разом – 736196,27 грн.
Не погодившись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Зауваження митного органу про те, що інвойсі зазначені умови розрахунку 100% передплата перед навантаженням, однак в рахунку-проформі від 07.11.2024 №PI/2024-2025/DP/08, зазначені умови оплати: 30% передплата перед виробництвом та 70% після навантаження, не приймаються судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.
Отже, декларант має обов`язок підтвердити оплату товару, що декларується, якщо оплата вже відбулась.
Як вбачається з матеріалів справи, за умовами контракту від 12.12.2022 №2022-2023/DP покупець оплачує договірну продажну ціну продавцю в установленому далі порядку: передплата 30% суми контракту, післяплата 70% по виготовленню та/або наявності товару на складі продавця.
Згідно рахунку-проформи від 07.11.2024 №PI/2024-2025/DP/08, яка надана до митного оформлення остання містить графу «Payment» (Оплата) зазначені наступні умови розрахунку: « 30% Advance before production and 70% Against Loading», тобто (30% передплата перед виробництвом та 70% після навантаження).
Митним органом не заперечується, що в ході митного оформлення позивачем на підтвердження оплати за товар були надані банківські платіжні доручення №55 від 13.11.2024 та №58 від 20.12.2024.
Колегія суддів дослідивши означені платіжні доручення встановила, що вони містять інформацію про сплату ТОВ «Денді Пак» коштів компанії Vedhaa Polypack LLP в сумі 11092,80 та 25883,20 дол. США і за своєю суттю ці платіжні доручення є банківськими платіжними документами, які містять в собі банківські реквізити (надавача платіжних послуг), реквізити платника та отримувача коштів, що дають змогу ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією. У гр. 70 «Призначення платежу» означених платіжних доручень зазначено, що оплата здійснена згідно із контрактом від 12.12.2022 №2022-2023/DP, рахунком-проформою №PI/2024-2025/DP/08 від 07.11.2024.
Жодних обґрунтувань причин не врахування вказаних платіжних документів під час митного оформлення відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено, а оскаржуване рішення не містить.
При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції також звертає увагу, що поданій митній декларації позивачем була зазначена загальна вартість товару, що декларувався за ціною 36976,00дол. США. Отже, декларант мав надати документи, що підтверджують оплату за товар на вказану суму. Відповідно до платіжних доручень №55 від 13.11.2024 та №58 від 20.12.2024, які були надані митному органу, декларантом було сплачено цю суму - 36976,00 дол. США. (25883,20+11092,80).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 у справі №380/6459/20.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вказані зауваження відповідача умов оплати жодним чином не впливають на формування числових складових митної вартості оцінюваного товару. При цьому матеріалами справи підтверджено, що декларант надав відповідачу платіжні документи разом із митною декларацією, які б давали можливість останньому встановити митну вартість оцінюваного товару за ціною контракту.
Щодо тверджень митниці про те, що постачальник не є виробником товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому скаржником не зазначено, яким чином вказана обставина, як те, що постачальник не є виробником товару, впливає на заявлену митну вартість товару.
З приводу інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд зазначає, що виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, в силу положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, як свідчать встановлені обставини справи, по суті вказані відповідачем зауваження в оскаржуваному рішенні носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товарів.
Скаржником не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за заявленою ціною договору.
Апеляційний суд повторно зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України. Таким чином, доводи скаржника про необхідність застосування другорядного (резервного) методу для визначення митної вартості товару, свого підтвердження не знайшли.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, містять аналогічні доводи відзиву на позов та носять характер припущень.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року в адміністративній справі №160/10798/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак