Справа № 638/19757/25
Провадження № 3/638/410/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
03 лютого 2026 року        м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467164 від 28.09.2025 року, 27.09.2025 року о 23 год 57 хв у м. Харків по просп. Перемоги, буд. 57Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Rav4», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком 2251 лікаря нарколога КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 ARBH-0665 водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.9.а. ПДР – керування ТЗ особами в стані алогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Бабаскіним К. С., подано через підсистему «Електронний суд» клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки вважає, що відсутні подія і склад адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що згідно даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 2251 від 28.09.2025 року, складеного лікарем КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. З твердженням, про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, він категорично не погоджується. Він не згоден з результатом лабораторного дослідження, проведеного в закладі охорони здоров`я про перебування в стані сп`яніння, а тому було подано клопотання про призначення токсикологічної експертизи з метою проведення повторного лабораторного дослідження для спростування вищевказаного висновку. Постановою Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2025 року призначено у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , судово токсикологічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи». При цьому, такою постановою було зобов`язано КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», невідкладно після отримання постанови суду, транспортувати до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи другу ємність із зразком біологічного середовища (крові), який був відібраний 28.09.2025 року під час медичного огляду ОСОБА_1 . Захисник зазначив, що біологічний зразок ОСОБА_1 було відібрано 28.09.2025 року. Посилаючись на пункт 10 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, зазначив, що КНП ХОР «ОКНЛ» зобов`язано було зберігати зразки біологічного середовища ОСОБА_1 у другій ємності 90 днів. Термін зберігання другої ємності біологічного середовища ОСОБА_1 спливав 27 грудня 2025 року. Експертизу було призначено 24 листопада 2025 року. В свою чергу, на виконання постанови суду, Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи повідомило, що КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не надало їм зразок біологічного середовища ОСОБА_1 . За майже місяць КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не змогло виконати постанову суду, яка є обов`язковою для виконання, що зайвий раз свідчить про сумнівність проведеного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Всі ці сумніви, тлумачаться на користь ОСОБА_1 , який скористався своїм правом на спростування результатів огляду щодо нього, але з причин, які не залежали від волі ОСОБА_1 цього зробити не вдалося по вині лікарні, яка видала висновок про стан сп`яніння особи, яка була абсолютно адекватною на відео без жодних ознак сп`яніння. Також, захисник зазначає, що вищевказаний висновок є недійсним і неналежним доказом, оскільки він оформлений із порушенням порядку огляду водіїв на стан сп`яніння. Посилаючись на пункт 7 глави 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МОЗ та МВС №1452/735 від 09.11.2015, захисник зазначив, що у випадку проведення огляду на стан сп`яніння лікарем-наркологом, кількісний показник проміле, який свідчить про те, що водій перебуває у стані сп`яніння - не встановлений. У висновку № 2251 від 28.09.2025 незрозуміло який вміст алкоголю в крові у проміле був наявний в крові у ОСОБА_1 : більше за допустиму норму на рівні міжнародного законодавства, чи менший за таку норму, та чи здатна була така концентрація алкоголю, на момент огляду останнього як водія, викликати стан сп`яніння. Крім того, до доводів про неналежність висновку, як доказу, свідчить і те, що в графі 11 висновку відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання висновку. Отже, із матеріалів самої справи, вбачається, що ОСОБА_1 не отримував свій екземпляр висновку відразу після проведеного огляду, що є порушенням порядку огляду.
Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Бабаскіним К. С., подана через канцелярію суду заява, в якій він просить розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснити без участі захисника та самого ОСОБА_1 . Раніше подане клопотання про закриття провадження у справі вони підтримують та просять його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні та провадження закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Суд, ознайомившись з клопотанням, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Для розгляду справи разом з протоколом серії ЕПР1 №467164 до суду були направлені наступні докази: довідка про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 16.04.2024; диски з відеозаписами фіксування події та проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР "ОКНЛ", акт огляду на стан сп`яніння (Додаток 2 до Інструкції про виявлення у водіїв траснпортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), де зафіксовані ознаки сп`яніння; рапорт поліцейського В. Черняк; висновок КНП ХОР "ОКНЛ" відділення цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння від 28.09.2025р, складений лікарем, який проводив огляд.
З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Rav4», державний номерний знак НОМЕР_1 27.09.2025 близько 23:57 год в м. Харків, в районі пр-та Перемоги, 57г та рухався в бік парковки, де і зупинився. Під час спілкування з поліцейськими, які рухались за транспортним засобом «Toyota Rav4», державний номерний знак НОМЕР_1 , та зупинились біля нього після його зупинки, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, але погодився його пройти в спеціалізованому медичному закладі. Після проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР "ОКНЛ" лікарем ОСОБА_2 було складено висновок №2251 від 28.09.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З досліджених відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 категорично не погодився з результатами огляду та йому було роз`яснено, що він має право оскаржити результати дослідження. Лікар також повідомила ОСОБА_1 , що зразок біологічного середовища (крові), який був відібраний для дослідження, буде зберігатися в КНП ХОР "ОКНЛ" протягом 90 днів і він може його використати для перевірки результатів дослідження в іншому місці.
З метою дотримання принципу повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, перевірки версії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисником було подано, а судом задоволено клопотання про призначення по справі судово-токсикологічної експертизи, так як ОСОБА_1 категорично заперечував проти обставин, встановлених під час огляду, а саме, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для правильного розгляду справи, необхідні спеціальні знання, проведення експертизи було доручено судом експертам Державної спеціалізованої установи "Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи" (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 14).
Також, на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 про призначення експертизи було зобов`язано КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» невідкладно після отримання постанови суду транспортувати до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, б. 14) другу ємність із зразком біологічного середовища (крові), який був відібраний 28.09.2025 року під час медичного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (висновок лікаря-спеціаліста № 2251 від 28.09.2025).
На виконання постанови суду від 24.11.2025 про призначення експертизи на адресу суду надійшов лист за підписом в.о. начальника ДСУ "Харківське ОБ СМЕ" О. Малихіної та зав.відділення судово-медичної токсикологі ОСОБА_3 , з якого вбачається, що зразок біологічного середовища (крові), відібраний 28.09.2025 о 00 год.25 хв. за висновком "ОКНЛ" №2251 від 28.09.2025 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час медичного огляду в КНП ХОР "ОКНЛ" (висновок № 2251 від 28.09.2025) згідно постанови від 24.11.2025 (справа № 638/19757/25, провадження 3/638/5614/25) про зобов`язання КНП ХОР "ОНКЛ" надати їх до ДСУ "Харківське ОБ СМЕ" для проведення судово-токсикологічної експертизи, надані не були. У листі також зазначається, що враховуючи, що термін їх зберігання - 90 днів, проведення експертизи у зв`язку з цим не є можливим, тому експертною установою прийнято рішення про повернення постанови суду без виконання.
Повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі підлягає закриттю, з урахуванням наступного.
Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 2 Розділу 1 Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану; ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).
Так, згідно з положеннями пунктів 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Також, відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 скористався правом відмови від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки його транспортного засобу і виявив бажання пройти огляд в медичному закладі для чого проїхав разом з поліцейськими до відділення цілодобової експертизи КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а для участі у проведенні такого о гляду.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Водночас, статтею 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, подавати докази, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, заявляти клопотання.
З метою оцінки доказів, наданих уповноваженими особами, які складали протокол і доказів, якими сторона захисту намагалася довести невинуватість ОСОБА_1 , який заперечував перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час проведення огляду, судом призначалася судово-токсикологічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Державної спеціалізованої установи "Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи". Проте, постанова була не виконана через ненадання КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня») другої ємності із зразком біологічного середовища (крові), який був відібраний 28.09.2025 року під час медичного огляду ОСОБА_1 , через що виконати експертизу не вдалося зі спливом 90 денного строку збереження цих зразків.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд повинен враховувати наявність узгоджених між собою належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення.
Оцінюючи докази у даній справи, суд констатує відсутність узгоджених між собою належних та переконливих доказів, яких би було достатньо для встановлення обставин перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. На долученому до матеріалів відеозаписі з поведінки та розмови ОСОБА_1 не вбачається ознак перебування його в стані алкогольного сп`яніння, так як і не вбачається ознак, зазначених поліцейським в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: порушення мови, порушення координації рухів. 
В матеріалах справи в порушення п.6 Порядку та Інструкції відсутнє направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначається, зокрема, заклад охорони здоров`я, куди направляється особа, дата та час її направлення, ознаки сп`яніння та дані про уповноважену особу, яка доставила до закладу охорони здоров`я для огляду (Додаток 1 до Інструкції).
Також суд бере до уваги, що у висновку №2251 від 28.09.2025 відсутній підпис обстежуваної особи ( ОСОБА_1 ) про ознайомлення з результатами огляду як і відомості щодо відмови такої особи від проставлення підпису. Відповідно до п.21 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення – це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, враховуючи невизнання ОСОБА_1 своєї вини, та неможливість проведення експертного дослідження з метою спростування або підтвердження результатів огляду, проведеного 28.09.2025 за участю ОСОБА_1 з незалежних від останнього обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а в його діях відсутня об`єктивна сторона зазначеного правопорушення.
Належних, достовірних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 27 вересня 2025 року о 23:57 год. у м. Харкові, пр-т Перемоги 57 Г, керував транспортним засобом «Toyota Rav4», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, як це зазначено у протоколі, і що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.
Крім того, сам висновок про перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виданий із порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, що є додатковою підставою для закриття провадження у справі.
Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, що наведені вище судом, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б з достатністю свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В. В. Щепіхіна