Справа №490/2567/18-ц
Провадження № 2/752/627/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

27.01.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря Шевченко В.В., Ільніцької І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК»
третя особа ОСОБА_2 
про повернення банківського вкладу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернулася до суду з позовом до АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (надалі за текстом також - відповідач або АТ «СЕНС БАНК»), третя особа ОСОБА_2  про повернення банківського вкладу, з такими позовними вимогами (в редакції позовної заяви від 16.08.2021):
-стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, які були внеском на депозитний рахунок із належними процентами та компенсаціями у розмірі 5 919,66 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, станом на 16.08.2021 еквівалентно 158 013,48 гривень;
-стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних збитків у розмірі 84 575,50 гривень;
-стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 14 219,59 гривень;
-вирішити питання щодо стягнення судових витрат. 

Стислий виклад позиції позивача 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_3 , який був чоловіком позивача, відкрилася спадщина на грошові кошти померлого у загальному розмірі 23 678,67 доларів США, що розміщенні на депозитному рахунку у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК».
Позивачу було видано два свідоцтва про право на спадщину, а саме на частини депозиту, що становить 11 839,33 доларів США та на частини депозиту, що становить 5 919,66 доларів США.
Інша частина депозиту була успадкована ОСОБА_2 , який є сином померлого.
Як стверджує позивач, відповідач виплатив їй лише частину банківського вкладу, а саме згідно свідоцтва про право на спадщину на частини депозити, що становить 11 839,33 доларів США, водночас, відповідач відмовляється виплачувати грошові кошти, які є її спадковим майном згідно свідоцтва про право на спадщину №1-115, що видано Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою на частини спадкового майна - рахунок № НОМЕР_1 в доларах США на суму 5 919,66 доларів США.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі в редакції позовної заяви від 16.08.2021.

Стислий виклад позиції відповідача 
Відповідач проти позову заперечував, у відзиві на позов та у судовому засіданні представник відповідача вказав, що після смерті вкладника банку - ОСОБА_3 , 04.02.2009 банк здійснив виплату позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-116 від 04.02.2009, частини вкладу у розмірі частини депозиту, що становить 11 839,33 доларів США.
Водночас, 20.01.2009 до відповідача звернувся спадкоємець ОСОБА_3 , його син ОСОБА_2 , якому на підставі свідоцтва про право на спадщину №5-14 від 16.01.2009 банк вже видав частину вкладу, що становить 11 839,34 доларів США.
Таким чином, відповідач стверджує, що він повністю видав грошовий вклад ОСОБА_3 його спадкоємцям ще у 2009 році, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. 
Також відповідач зазначає, що у 2015 році позивач зверталася до Центрального районного суду м. Миколаїв з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 5 919,67 доларів США, що були безпідставно отримані в порядку спадкування внаслідок перебільшення належної йому частки у спадщині, проте, цей позов судом залишено без розгляду. 
На думку відповідача, сам факт звернення позивача із позовом до ОСОБА_2 свідчить про те, що позивач знала про отримання грошових коштів ОСОБА_2 , а тому дії позивача є недобросовісними.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2024 цивільна справа №490/2567/18-ц була передана за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.10.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.10.2024 справа була прийнята до провадження; розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначене на 28.11.2024.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.03.2025 суд витребував у відповідача докази по справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2025 суд витребував з архіву Корабельного районного суду м. Миколаєва матеріали цивільної справи№2-362/2010 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.
28.04.2025 у підготовчому судовому засіданні були виконані завдання підготовчого провадження передбачені цивільним процесуальним законодавством для початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 26.01.2026, після судових дебатів, суд, керуючись положеннями статті 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 27.01.2026.

Фактичні обставини встановлені судом
15.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений Договір банківського вкладу (ВКЛАД «КАПІТАЛ») №270 згідно якого банком були залученні на депозитний рахунок грошові кошти вкладника у розмірі 21 600,00 доларів США.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Згідно листа Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28.08.2007, адресованого Першій Миколаївській Державній нотаріальній конторі встановлено, що 15.12.2006 на ім`я ОСОБА_3 відкрито рахунок № НОМЕР_1 з залишком коштів на 28.08.2008 у розмірі 23 678,67 доларів США. 
04.02.2009 Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано у реєстрі №1-115) наступного змісту «Я, Грищенко Л.А. державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, посвідчую, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкоємцем (однієї другої) частки майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина - ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво складається з: (однієї другої) частки грошового внеску з належними відсотками та компенсаціями, який знаходиться на зберіганні у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на рахунку № НОМЕР_1 в доларах США, відповідно до повідомлення МОФ АКБСР «Укрсоцбанк» від 28.08.2007 за №18-11/14-1784. На частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_2 16 січня 2009 року за реєстровим №5-13». 
Згідно листа Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» від 18.06.2009 вих.№06-10/96-1806 підтверджено, що на зберіганні банку знаходиться банківський вклад ОСОБА_3 , залишок коштів по якому становить 23 678,67 доларів США. 
Також у листі вказано, що 20.01.2009 до Миколаївської обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся ОСОБА_2 із заявою про видачу грошових коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. При здійсненні видачі грошових коштів ОСОБА_2 працівником банку помилково було зроблено розрахунок суми коштів, яка на підставі свідоцтва про право на спадщину повинна була видана видана. Так, замість 5 919,67 доларів США, ОСОБА_2 було видано 11 839,34 доларів США.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-362/2010, що розглядалася Корабельним районним судом м. Миколаїва, 23.04.2009 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 5 919,67 доларів США.
Матеріали цивільної справи №2-362/2010 містять копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2009 наступного змісту «Я, Ткаченко Ю.Г. державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, посвідчую, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем (однієї другої) частки спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: частки грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_3 від 15.12.2006 та № НОМЕР_1 від 15.12.2006, залишок коштів на яких складає 23 678,67 доларів США, згідно з даними повідомлення Миколаївської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28 серпня 2007 року за №18-11/14-1784. Свідоцтво про право на спадщину на (одну другу) частку спадкового майна не видане ОСОБА_1 »
Згідно копії заяви на видачу готівки №20 від 20.01.2009 ОСОБА_2 отримав у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» грошову суму у розмірі 11 839,34 доларів США.

18.02.2009 Миколаївська обласна філія Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернулася до ОСОБА_2 з письмовою вимогою №02-07/17 у якій вказується, що ОСОБА_2 свідомо ввів працівника банку в оману, оскільки, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, він мав право отримати не 11 839,34 доларів США, що становить половину спадщини, а лише від половини спадкового майна, тобто частину банківського вкладу померлого ОСОБА_3 , у розмірі 5 919,67 доларів США. 
Враховуючи викладене банк вимагав від ОСОБА_2 повернути безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 5 919,67 доларів США ( від 11 839,34 доларів США).
Згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаїв від 13.12.2010 у справі №2-362/2010 позовну заяву Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави залишено без розгляду. 

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Правовідносини, які виникли між сторонами справи пов`язані із спадкування права на вклад у банку та виплати частини вкладу спадкоємцю померлого клієнта банку. 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною першою статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.
Згідно пункту 11 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516 залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується договором банківського вкладу. 

За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом установленого договором строку [строковий вклад (депозит)].
Суд встановив, що 15.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» та ОСОБА_3 укладений Договір банківського вкладу (ВКЛАД «КАПІТАЛ») №270 згідно якого банком були залученні на депозитний рахунок грошові кошти вкладника у розмірі 21 600,00 доларів США.
Згідно листа Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28.08.2007, адресованого Першій Миколаївській Державній нотаріальній конторі суд встановив, що 15.12.2006 на ім`я ОСОБА_3 відкрито рахунок № НОМЕР_1 з залишком коштів на 28.08.2008 у розмірі 23 678,67 доларів США.
Вказані обставини не заперечуються сторонами справи.
Суд встановив, що вкладник банку - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його спадкоємцями є: дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до статті 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).
Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця.
Таким чином, згідно положень статті 1228 ЦК України можна зробити висновок, що спадкодавець може розпорядитися правом на вклад двома способами: 1) склавши заповіт або 2) зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). За умови їх відсутності правонаступництво права на вклад відбувається внаслідок спадкування за законом.
Згідно пункту 7.3. Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (в редакції, яка була чинною на момент відкриття спадщини та звернення позивача до банку за виплатою частини вкладу) незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.
Суд встановив, що 16.01.2009 державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченком Ю.Г. було видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого останній успадкував від половини спадкового майна ОСОБА_3 , а саме частки грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_3 від 15.12.2006 та № НОМЕР_1 від 15.12.2006, залишок коштів на яких становить 23 678,67 доларів США, згідно з даними повідомлення Миколаївської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28.08.2007 за №18-11/14-1784
Окрім цього, 04.02.2009 державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Грищенко Л.А. було видане ОСОБА_1  свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-115) згідно якого остання успадкувала від половини спадкового майна ОСОБА_3 , а саме частку грошового внеску з належними відсотками та компенсаціями, який знаходиться на зберіганні у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на рахунку № НОМЕР_1 в доларах США.
Таким чином, згідно вказаних вище свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні були отримати від банку вклад померлого ОСОБА_3 у розмірі ( від 11 839,34 доларів США) = 5 919,67 доларів США кожний.
Разом з тим, як вбачається з копії заяви на видачу готівки №20 від 20.01.2009 ОСОБА_2 отримав у Миколаївській обласній філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» грошову суму у розмірі 11 839,34 доларів США, тобто, банк, помилково здійснив виплату  ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі більшому ніж це було визначено у відповідному свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.01.2009. 
Фактично, в результаті помилки працівника банку, третій особі - ОСОБА_2 були виплачені грошові кошти у розмірі 5 919,67 доларів США, які належали та мали бути виплачені позивачу - ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу, що банк, у листі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» від 18.06.2009 вих.№06-10/96-1806 визнав, що працівником банку помилково було зроблено розрахунок суми коштів, яка на підставі свідоцтва про право на спадщину мала бути виплачена ОСОБА_2 та замість 5 919,67 доларів США було видано 11 839,34 доларів США.
З метою повернення безпідставно виплачених грошових коштів 18.02.2009 Миколаївська обласна філія Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернулася до ОСОБА_2 з письмовою вимогою №02-07/17 про повернення 5 919,67 доларів США, а також 23.04.2009 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 5 919,67 доларів США.
Відповідно до частини третьої статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Таким, чином, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно видав іншій особі грошові кошти у розмірі 5 919,67 доларів США, які належало видати ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-115) від 04.02.2009 та відповідно протиправно відмовив позивачу у здійсненні вказаної виплати, а тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, які були внеском на депозитний рахунок із належними процентами та компенсаціями у розмірі 5 919,66 доларів США є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вважає посилання відповідача на те, що позивач вже зверталася до Центрального районного суду м. Миколаїв з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 5 919,67 доларів США безпідставними та такими, що не свідчать про недобросовісність позивача, оскільки, по-перше, вказаний позов залишений судом без розгляду, а по-друге, вибір відповідача та звернення з відповідним позовом з метою захисту порушених прав, свобод та законних інтересів є правом особи. 
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних збитків у розмірі 84 575,50 гривень суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що оскільки предметом спору є грошова сума визначена у доларах США, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних збитків у розмірі 84 575,50 гривень є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних за користування грошовими коштами (згідно розрахунку том І, а.с.103) у розмірі 14 219,59 гривень суд зазначає, що нарахування трьох процентів річних згідно частини другої статті 625 ЦК України має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. 
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Тому при розрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
З наданого розрахунку (том І, а.с.103) вбачається, що позивач використовує для нарахування трьох процентів річних гривневий еквівалент грошової суми визначеної в іноземній валюті (5 919,66 доларів США), яка становить 157 996,46 гривень, що не відповідає вказаному вище порядку нарахування.
В даному випадку, оскільки позивач просить суд стягнути з позивача грошові кошти визначені в доларах США, при розрахунку трьох процентів річних, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, їх нарахування слід здійснювати виходячи із суми заборгованості визначеної в іноземній валюті.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 14 219,59 гривень є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 

Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено квитанцією ПАТ «ПРИВАТБАНК» №0.0.1017547376.1 від 20.04.2018 (том І, а.с.39) згідно якої позивач сплатила судовий збір у розмірі 1 558,05 гривень, лише за подання позовної вимоги про стягнення вкладу у розмірі 5 919,67 доларів США (еквівалент на дату подання позову 155 805,46 гривень). 
Таким чином, враховуючи задоволення судом позовної вимоги про стягнення вкладу у розмірі 5 919,67 доларів США, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 558,05 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК», третя особа ОСОБА_2 про повернення банківського вкладу - задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ЄДРПОУ:23494714) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) грошові кошти, які були внеском на депозитний рахунок із належними процентами та компенсаціями у загальному розмірі 5 919 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) доларів США 66 центів.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ЄДРПОУ:23494714) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1 558 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 05 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ЄДРПОУ:23494714).

Повний текст рішення складено 27.01.2026

Суддя: С.О. Чекулаєв