Справа№751/9778/24 
Провадження №2-а/751/27/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року       місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К., 
за участю секретаря Решетник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
Представник позивача – адвокат Бредюк О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України АА №0001388 від 15.10.2024 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закриття справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. складено постанову відносно ОСОБА_1 за те, що 08.10.2024 о 11 год 23 хв за адресою М-01, км 49+495, Київська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспортні зафіксовано транспортний засіб «DAF CF 85.460» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 як відповідальна особа допустила до руху із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,550% (3,02 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.132-1 КУпАП. 
Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу, фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей – 6 шт., відстань між вісями 1-2: 2950мм; 2-3: 1100мм, 3-4: 5650 мм, 4-5: 1320мм, 5-6: 1310мм; навантаження на вісь 1 - 7250кг, 2 – 4350кг, 3 – 10900кг, 4 – 8450кг, 5 – 8100кг, 6 - 8450кг, загальна маса – 47500 кг.
Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 42750кг.
Вказаний транспортний засіб рухався у зчепленні спеціалізованим напівпричепом – контейнеровоз марки «KOEGEL» з державним номерним знаком НОМЕР_2 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 автомобіль марки «DAF CF 85.460» з державним номерним знаком НОМЕР_1 являється спеціалізованим вантажним сідловим тягачем.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія 
НОМЕР_4 напівпричеп марки «KOEGEL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , являється спеціалізованим напівпричепом н/пр - контейнеровоз.
У зв`язку тим, що напівпричеп KOEGEL реєстраційний номер НОМЕР_2 , являється спеціалізованим напівпричепом н/пр - контейнеровоз, то відповідно має допустимі параметри фактичної маси 44 тони.
Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови безпідставно не врахував, що перевезення здійснювалось спеціалізованим вантажним сідловим тягачем в зчепленні спеціалізованим напівпричепом – контейнеровозом марки KOEGEL реєстраційний номер НОМЕР_5 . 
Відтак, встановлене у постанові від 15.10.2024 серії AA № 00001388 перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75тон), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 43 020 кг, є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 44 тони, які є дозволеними п.п. б пункту 22.5 ПДР України для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, а не із 40, як це здійснено відповідачем.
Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування». Відсоткове значення перевищення транспортного засобу отримується з максимально допустимої маси врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу. Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:
*% перевищення = ((Хфакт - Хнорм похибка пристрою)/Хнорм)*100%.
Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (47500-44000-10%(47500))/44.000*100 = -0,107 (тобто перевищення взагалі відсутнє).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.11.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
22.11.2024 через систему «Електронний суд» представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті – Мельничук І.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечення обґрунтовано тим, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті здійснюється за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів – комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення.
Звертають увагу, що закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової.
Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Твердження позивача, про невідповідність фактичних зафіксованих параметрів ТЗ, які відображені в оскаржуваній постанові, та встановленого в ній правопорушення її математичним обрахункам спростовано, зазначеною формулою, яка наведена в оскаржуваній постанові. 
Постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу та встановлено, що: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2950 мм, 2-3: 1100 мм, 3-4: 5640 мм, 4-5: 1320 мм; 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7250кг, 2 - 4350кг, 3 - 10900кг, 4 - 8450кг, 5 - 8100кг; 6 - 8450кг; загальна маса - 47500 кг. висота – 3,995м.; ширина - 2.591м.; довжина - 17,065м. Згідно з формулою зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, Розрахунок *% перевищення = ((X факт – X норм похибка пристрою)/X норм)*100% *% перевищення = ((47500кг–40000кг) –10%*47500кг)/40000кг)*100% =6,875%.
Таким чином, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. Також, оскаржувана постанова відповідає додатку 1 Інструкції № 512 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022).
В оскаржуваній постанові зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
З фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, так як він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності.
Звертають увагу, що ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню в ході розгляду справи, є доведення факту перевезення контейнеровозом саме контейнеру. Ключове значення, для визначення максимально допустимої фактичної маси транспортного засобу позивача у 40 т або 44, має факт здійснення позивачем перевезення контейнера (змінного кузова), а не здійснення перевезень напівпричепом (контейнеровозом). Контейнери, в розумінні Порядку № 521 є обладнанням до колісного транспортного засобу підлягають сертифікації. Однак, будь-яких доказів, щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером, або сертифікатів на такий контейнер, які б могли свідчити на користь висновку про контейнерні перевезення транспортним засобом позивача, матеріали справи не містять.
Наголошують, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що лише наявність контейнеровозу дозволяє здійснювати перевезення з підвищеними ваговими нормами. 
Звертають увагу, що ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню в ході розгляду справи, є доведення факту перевезення контейнеровозом саме контейнеру.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що узагальнений зміст оскаржуваної постанови зводиться до відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки при допустимій похибці вимірювання вагового комплексу 10% перевищення загальної маси відсутнє.
Позивачем надана товарно-транспортна накладна, в якій відсутня інформація про опломбування контейнерів.Разом із тим, у кузові перевозився сипучий вантаж, що має пряму заборону при перевезенні вантажу в контейнері. З наявних матеріалів фото фіксації правопорушення, можна спостерігати ситуацію, де видно, що транспортний засіб, на якому зафіксовано перевищення вагових норм, перевозив вантаж у напівпричепах з високими бортами, які вкриті тентом. З матеріалів справи вбачається перевезення бортовим рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил 363 (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим, вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т - до 44 т.
Наголошують, що зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу. Позивачем на контейнеровоз встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу.
Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т., адже навантаження 44 т. допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезенні контейнерів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер, є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України.
Щодо роботи комплексного технічного засобу, все обладнання, яке встановлено і працює, проходить обов`язкову сертифікацію згідно ДСТУ OIML R 134-1:2010, який повністю транслює вимоги Європейського стандарту OIML R 134-1:2006 для зважування транспортних засобів у русі. Цей стандарт не обмежує використання сертифікованих систем в залежності від типу вантажу. Всі майданчики сертифікуються згідно цього стандарту і мають відповідати класу точності не гірше ніж 10F. Під час перетину транспортним засобом зони зважування майданчика WIM визначається його тип за кількістю вісей та відстані між ними. Тип вантажу, звичайно, визначити неможливо, але потрібно зауважити, що руйнівний вплив на дорогу і мости створює не тип вантажу, а його вага. Згідно п. 22.5. ПДР України порушенням є перевищення відповідних вагових обмежень по загальній вазі або по вісях, або по групі вісей незалежно від типу вантажу. Як зазначалось вище ДСТУ OIML R 134-1:2010, якій встановлює вимоги до обладнання для зважування в русі, не має обмежень щодо типу вантажу. Більше того рекомендації і вимоги щодо облаштування майданчиків WIM вказують на те, що обрана ділянка не повинна мати поворотів, смуг розгону, або гальмування, не менше 250 м від перехресть і 300 м від залізничних переїздів, повздовжній похил не повинен перевищувати 10 проміле. Тобто майданчики WIM облаштовуються там, де рух транспортних засобів рівномірний і навіть рідкий вантаж, не кажучи про сипучий, знаходиться у відносному спокої.
Дії відповідача під час формування оскаржуваної постанови є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. Уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.
На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Власником транспортного засобу марки DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.08.2024 (а.с. 10,11). 
Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 31.05.2024, ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричепу – контейнеровоз марки KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , особливі відмітки спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз (а.с. 8,9).
15.10.2024 головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001388, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. (а.с.6)
Відповідно до оскаржуваної постанови 08.10.2024 о 11 год 23 хв, за адресою: М-01, км 49+495, Київська область був зафіксований транспортний засіб DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа – ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. (а.с. 7).
Вказана постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: WIM 21, WAGA-WIM35, зав №6; свідоцтва про повірку: UA.TR.113-0695/15F-24 дійсне до 10.09.2025, №04/6039 дійсне до 26.08.2025 року, посилання на веб-сайт (https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АВ00001388/) з ідентифікатором доступу (YxF2BTM3ozWvO), на якому розміщені фотографії транспортного засобу, в момент вчинення правопорушення, які також були долучені відповідачем до матеріалів справи.
Також, постановою АВ №00001388 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між осями 1-2: 2950 мм, 2-3: 1100 мм, 3-4: 5650 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6: 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 7250 кг, 2 - 4350 кг, 3 – 10900 кг, 4 - 8450 кг, 5 - 8100 кг, 6-8450 кг; загальна маса – 47500 кг; висота - 3,995 м; ширина - 2,591 м; довжина – 17,065 м. 

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III.
Відповідно до статті 1 вказаного Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України
Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Також, за статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована статтю 132-1 КУпАП.
Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.
Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частинами 2, 3, 4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
Відповідно до частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.10.2024 о 11 год 23 хв, за адресою: М-01, км 49+495, Київська область був зафіксований транспортний засіб DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа – ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. 
Водночас, під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів, посадові особи відповідача визначили вищенаведений транспортний засіб як трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, у зв`язку із чим дійшли висновку про дозволену максимальну масу такого транспортного засобу не вище 40 тон.
В якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 15.10.2024 серії АВ №00001388 зазначено: DAF СF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 .
У матеріалах справи наявні копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 автомобіль марки DAF CF 85.460, р.н. НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем (а.с.10-11), а також копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 напівпричіпу KOEGEL, р.н. НОМЕР_5 , який є спеціалізованим напівпричепом н/пр - контейнеровозом (а.с.8-9).
Згідно з фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, 08.10.2024 об 11 год 23 хв на ділянці дороги М-01, км 49+495, Київська область, зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF СF 85.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом та контейнером.
Водночас, в оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу-контейнеровоза д.н.з. НОМЕР_2 , приєднаного до тягача DAF CF 85.460, р.н. НОМЕР_1 , що є порушенням ст. 283 КУпАП.
За таких обставин, при встановлені технічних характеристик транспортних засобу тягачем DAF CF 85.460, р.н. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом, посадові особи відповідача повинні були ідентифікувати їх як трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної маси у розмірі 44 тони, а не 40 тон, як було враховано ними під час проведення розрахунків.
Зазначена невідповідність вимогам підзаконного нормативно-правового акта при проведенні розрахунків обумовлена тим, що відповідачем у оскаржуваній постанові в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019) не встановлено державний номерний знак напівпричепу, внаслідок чого відповідно відповідачем не були встановлені дійсні характеристики таких транспортних засобів та помилково визначена дозволена максимальна маса.
Згідно з ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову відповідач неправильно встановив параметри транспортного засобу позивача, застосувавши до нього обмеження, які не підлягали застосуванню. У зв`язку з цим, висновок відповідача про порушення позивачем пункту 22.5 ПДР є необґрунтованим, а притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - неправомірним.
Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Крім іншого, суд зазначає, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити. 
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АВ № 00001388 від 15.10.2024 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (юридична адреса: 03150, місто Київ, вул. Антоновича, буд.51, ЄДРПОУ 39816845).

Суддя    Ю.К. Овсієнко