УХВАЛА

16 грудня 2025 року  
м. Київ

справа №640/29464/21
адміністративне провадження №К/990/48845/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу Державної аудиторської служби України  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від   28 жовтня 2025 року
у справі № 640/29464/21 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державної аудиторської служби України про усунення виявлених порушень в частині п.12,-
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду із позовною заявою до Державної аудиторської служби України, в якій просило:
- визнати протиправною та скасувати Вимогу Державної аудиторської служба України від 24.06.2021 № 000500-14/7930-2021 про усунення виявлених порушень, в частині п.12, а саме щодо зобов`язання забезпечити відшкодування на користь АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Центр сервісного забезпечення» втрат фінансових (матеріальних) ресурсів, заподіяних через здійснення витрат з корпоративних платіжних карток підзвітних осіб на оплату вартості послуг, пов`язаних із виконанням членами наглядової ради АТ «Укрзалізниця» наглядових функцій без підписання відповідних актів приймання-передачі наданих послуг з ними на загальну суму 15 021 620,06 грн.;
- стягнути на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) судові витрати з Державної аудиторської служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 40165856) за рахунок бюджетних асигнувань.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано Вимогу Державної аудиторської служба України від 24.06.2021 № 000500-14/7930-2021 про усунення виявлених порушень, в частині п.12, а саме щодо зобов`язання забезпечити відшкодування на користь АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Центр сервісного забезпечення» втрат фінансових (матеріальних) ресурсів, заподіяних через здійснення витрат з корпоративних платіжних карток підзвітних осіб на оплату вартості послуг, пов`язаних із виконанням членами наглядової ради АТ «Укрзалізниця» наглядових функцій без підписання відповідних актів приймання-передачі наданих послуг з ними на загальну суму 15 021 620,06 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної аудиторської служби України користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" судовий збір в розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від   28 жовтня 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року змінено в частині стягнення судових витрат, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:
«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної аудиторської служби України (код ЄДРПОУ 40165856) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДРПОУ 40075815) судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.»
В іншій частині Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки суди попередніх інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.04.2020 у справі № 802/342/17-а та від 02.11.2023 у справі № 160/13920/20 щодо вимоги контролюючого органу щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ.
Також скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо вимог пункту 4 Порядку №  668 у взаємозв`язку із пунктами 4.1 та 4.2 умов цивільно-правових договорів та пунктом 66 Статуту.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1, 3 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної аудиторської служби України  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від   28 жовтня 2025 року у справі № 640/29464/21.
Витребувати із Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу № 640/29464/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                        В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                                          М. В. Білак

                                                                                                                            Ж. М. Мельник-Томенко