ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4453/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить:
- стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 13.04.2024 - 30.04.2024 (18 днів) 18652,82 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у зв`язку з внесенням інформації до єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального Кодексу України (кримінальне провадження від 17.05.2024 № 62024240030000598) наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.11.2024 № 1320-ОС, старшому сержанту ОСОБА_1 призупинено військову службу, з 17.05.2024.
На підставі наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 24.07.2025 № 3952-АГ "Про призначення службового розслідування", проведено службове розслідування фактом з`ясування причин та обставин надмірно виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування факт завдання матеріальних збитків державі винними діями відповідача а саме, надмірної виплати грошового забезпечення у період з 13.04.2024 - 30.04.2024 на загальну суму 18652,82 грн., підтвердився.
Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 23.08.2025 № 4574-АГ у зв`язку із порушенням вимог статей 11, 16 розділу 1 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, статті 4 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що виразилося в надмірно виплаченому грошовому забезпеченні старшому сержанту ОСОБА_1 за період з 13.04.2024 - 30.04.2024 на загальну суму 18652,82 грн. та призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону та у відповідності до п. 1 ч. 1 статті 6, Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" старшого сержанта ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 18652,82 грн.
Станом на момент подання позову місцезнаходження відповідача невідоме, до військової частини останній не повернувся.
На підставі вище викладеного, позивач направив лист до відповідача про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди завданої державі.
Станом на момент подання позову відповіді від військовослужбовця на адресу військової частини не надходило.
Враховуючи, що добровільно відповідач коштів не відшкодував, на момент подання позову до військової частини не повернувся, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів держави, з метою забезпечення принципів законності, цільового використання бюджетних коштів та недопущення їх безпідставного збагачення окремими особами.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався. Ухвала про відкриття провадження направлена за адресою державної реєстрації місця проживання відповідача, однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
Частиною 1 статті 174 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу, частиною 11 якої визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи наведене, ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином, однак відзив ним не подано, за таких обставин, керуючись частиною 6статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши письмові докази суд встановив наступне.
Згідно наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 28.11.2023 № 630-ОС старшого сержанта ОСОБА_2 , який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_3 прикордонного загону, зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 08.12.2023 № 656-ОС старшого сержанта ОСОБА_2 (П-049125) призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування.
13 квітня 2024 року від чергового підрозділу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування отримано інформацію начальником зміни оперативно-чергової служби про те, що під час контрольного шикування особового складу в тимчасовому місці дислокації першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування ( АДРЕСА_1 ділянка відповідальності НОМЕР_4 прикордонного загону) виявлено відсутність інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшого сержанта ОСОБА_2 .
Згідно наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.04.2024 № 436-ОС знято зі всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_2 з 13.04.2024.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 24.04.2024 № 473-ОС «Про особовий склад» старшого сержанта ОСОБА_2 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, з 13.04.2024.
Проаналізувавши зібрані в ході службового розслідування № 02.10/118/24-Вн від 29.04.2024 матеріали вбачається, що факт самовільного залишення 13.04.2024 місця служби інспектором прикордонної служби 2 категорії - кулеметником другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим сержантом ОСОБА_3 та перебування поза межами військової частини тривалістю понад 15 діб, вчиненого в умовах воєнного стану, підтвердився.
В діях старшого сержанта ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України («Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану») про що направлено повідомлення до відповідних органів досудового розслідування.
Стосовно старшого сержанта ОСОБА_2 відкрите кримінальне провадження № 62024240030000598 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною п`ятою статті 407 КК України.
На підставі зазначеного та у зв`язку з внесенням інформації до єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України (кримінальне провадження від 17.05.2024 № 62024240030000598) наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.11.2024 № 1320-ОС, старшому сержанту ОСОБА_4 призупинено військову службу, з 17.05.2024.
На підставі наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 24.07.2027 № 3952-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом надлишкового нарахування грошового забезпечення старшому сержанту ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування факт надмірно виплаченого грошового забезпечення старшому сержанту ОСОБА_1 за період з 13.04.2024 - 30.04.2024 (за 18 днів) на загальну суму 18652,82 гривень, підтвердився.
Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 23.08.2025 № 4574-АГ у зв`язку із порушенням вимог статей 11, 16, розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (ст. 11: необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності... покладає на військовослужбовців такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників). поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій. ст. 16: Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; статті 4, розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України (ст. 4 Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: .поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;.), що виразилося в надмірно виплаченому грошовому забезпеченні старшому сержанту ОСОБА_1 за період з 13.04.2024 - 30.04.2024 (18 днів) у загальній сумі 18652,82 гривень та призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону і у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6, Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму шкоди заподіяної державі в розмірі 18652,82 гривень (вісімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні вісімдесят дві копійки).
Станом на момент подання позову місцезнаходження ОСОБА_1 невідоме, до військової частини НОМЕР_1 останній не повернувся.
На підставі вище викладеного, 25.08.2025 військова частина НОМЕР_1 направила лист до відповідача про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди завданої державі.
Станом на момент подання позову відповіді від військовослужбовця на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходила.
У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XI).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).
Відповідно до п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Отже, у період перебування військовослужбовця за ним зберігається виплата грошового забезпечення.
Водночас, згідно з п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 13.04.2024 р. від чергового підрозділу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування отримано інформацію начальником зміни оперативно-чергової служби про те, що під час контрольного шикування особового складу в тимчасовому місці дислокації першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування ( АДРЕСА_1 ділянка відповідальності НОМЕР_4 прикордонного загону) виявлено відсутність інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшого сержанта ОСОБА_2 .
За результатами службового розслідування встановлено факт незаконного використання надмірно виплаченого відповідачу грошового забезпечення за період з 13.04.2024 30.04.2024 на загальну суму 18652,82 грн.
Враховуючи, що відповідач з 13.04.2024 не прибув до місця розташування підрозділу, де проходив військову службу та з 13.04.2024 року був відсутній на службі у позивача, суд вважає, що на підставі п.15 Порядку №260 відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності відповідача на службі без поважних причин.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4 Закону №160-IX).
Згідно з ч.4 ст.3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-IX).
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Так не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Оскільки відповідач з 13.04.2024 не прибув до місця розташування підрозділу, де проходив військову службу та був відсутній на військовій службі у позивача, суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно та за квітень 2024 року безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 1862,82 грн, що підтверджується довідкою №240 про надмірно виплачене грошове забезпечення військовослужбовцю.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих ним коштів під час фактичного невиконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ст.72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Відтак, відсутні підстави для розподілу судових витрат по сплаті судового збору позивачем. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 13.04.2024 - 30.04.2024 (18 днів) 18652,82 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 );
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя І.В. Маренич