ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4158/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" (17592, Чернігівська обл., Прилуцький р-н, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, 1-А; код ЄДРПОУ: 36279482) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126/1, оф. 20; код ЄДРПОУ: 43815879) 	
про 	стягнення заборгованості 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" грошові кошти в сумі 79 378,97 грн. переплати за надані послуги та 2422,40 грн. судового збору.
Позов обґрунтовано неналежним невиконанням відповідачем п.3.5.1 договору надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №0109-9 від 01.09.2023, внаслідок чого послуги надані останнім за актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та актом наданих послуг №96 від 14.11.2023 вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ, тобто 280 520,33 грн. та 116 374,50 грн. відповідно. А відтак, вказані кошти вважаються надміру сплаченими та повинні бути повернуті позивачу.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.11.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/4158/25. Вирішено розгляд справи №922/4158/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
08.12.2025 до суду надійшов відзив керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" Коломійця Юрія Федоровича (вх.№28536 від 08.12.2025) на позовну заяву.
У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач повинен скласти та надіслати податкову накладну, а Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику приймає рішення щодо реєстрації або не реєстрації такої податкової накладної. Тобто остаточне рішення про реєстрацію або нереєстрацію податкової накладної/розрахунків коригування в ЄРПН приймає Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Це не є повноваженнями відповідача. Проаналізувавши квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо податкової накладної №8 від 13.10.2023 та №9 від 14.11.2023, в яких відображено інформацію про господарські операції між Позивачем та Відповідачем, можна впевнено заявити, що “помилок”, як зазначено у пункті 3.5.1. розділу 3 Договору №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні від 01 вересня 2023 року, у відповідному полі квитанції не виявлено. У відповідному полі квитанцій стоїть “прочерк”. Таким чином посилання на те, що відповідачем були допущені, нібито, якісь-то “помилки” в податкових накладній буде абсолютно невірним та нелогічним.
Разом з цим, як стверджує представник відповідача, пунктом 3.5.1. розділу 3 Договору №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні від 01.09.2023 передбачено, що у випадку нереєстрації відповідачем податкової накладної в 365 денний строк, такі послуги вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ, однак в такому випадку прямо не передбачено обов`язку відповідачем повернути на користь позивача, зокрема сплачене позивачем в складі вартості послуг ПДВ. При цьому, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2025 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" Коломійця Юрія Федоровича (вх.№28536 від 08.12.2025) на позовну заяву.
09.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" Драчука В.В. (вх.№28755 від 09.12.2025).
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач після отримання повідомлень про зупинення реєстрації складених ним податкових накладних не здійснив ніяких дій, спрямованих на реєстрацію податкових накладних, реалізуючи свої права, надані йому чинним законодавством, зокрема Порядком прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином в результаті бездіяльності відповідача податкові накладні №8 від 13.10.2023 та №9 від 14.11.2023 протягом 365 календарних днів з дати підписання Актів приймання-передачі наданих послуг так і не були зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних. З огляду на те, що лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, податкова накладна є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІКОР ХОЛДИНГ» втратило право на отримання податкового кредиту з ПДВ. За таких обставин, враховуючи положення п.3.5.1 договору, є очевидним, що послуги, надані відповідачем позивачу, мають вважатися такими, що надані за ціною, що не включає в себе ПДВ. Оскільки зазначені послуги замовником були оплачені за ціною, що включала ПДВ, грошові кошти у розмірі ПДВ є такими, що ТОВ «МАЯК АВТО» набуло за рахунок ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» без достатньої правової підстави, та підлягають поверненню.
На переконання представника позивача, заперечення відповідача, викладені в відзиві, є безпідставними і з огляду на те, що ч.1 ст.1212 ЦК України прямо встановлено, що особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала – податкові накладні згодом (протягом 365 календарних днів з дати підписання Актів приймання-передачі наданих послуг) не були зареєстровані.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" Драчука В.В. (вх.№28755 від 09.12.2025).
12.12.2025 до суду надійшло заперечення керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" Коломійця Юрія Федоровича (вх.№28536 від 08.12.2025) на відповідь на відзив.
У запереченні представник відповідача зазначив, що посилання позивача на те, що, нібито, відповідачем було набуто майно (у вигляді грошових коштів) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) у зв`язку з тим, що зазначені вище податкові накладні не були зареєстровані і відповідач, нібито, зобов`язаний повернути майно у відповідності до ст.1212 ЦКУ докорінно не вірне і ніяк не кореспондується з п.3.5.1 Договору. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Здійснивши оплату у повному обсязі згідно зазначених актів позивач підтвердив відсутність будь-яких претензій щодо наданих послуг Відповідачем, в тому числі щодо оплати за надані послуги, які є предметом розгляду даної судової справи, тобто здійснив т.з. “конклюдентні дії”. Таким чином вважати, що відповідачем, нібито, було безпідставно набуте майно коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала - немає підстави, так як послуги перевезення вантажів були виконані в повному обсязі перевізником (відповідачем), а грошові кошти були отримані відповідачем за надані послуги перевезення вантажів згідно зазначених вище Договору та Актів наданих послуг. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи заперечення керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" Коломійця Юрія Федоровича (вх.№28536 від 08.12.2025) на відповідь на відзив.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.
Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
01.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" (перевізник) було укладено договір №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні (надалі - Договір).
Відповідно до п.п.1.1.,1.2. Договору замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню сільськогосподарської продукції замовника, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені Договором.
Перевізник забезпечує виконання послуг по перевезенню, передбачених цим Договором, в термін, погоджений у відповідній Заявці на перевезення вантажу (п.2.1.Договору).
Назва та об`єм вантажу, а також дата та детальний маршрут перевезення по кожному окремому перевезенню визначаються відповідними Заявками (п.2.2.Договору).
Заявки, зазначені в пункті 2.2 цього Договору, подаються замовником з використанням засобів факсимільного зв`язку не пізніше, ніж за одну добу до здійснення перевезення. Допускається надання заявок електронною поштою, з наступною заміною на оригінал у строки, необхідні для поштового пробігу, але не пізніше моменту початку надання послуг перевезення (п.2.3.Договору).
Заявки, направлені за допомогою факсимільного зв`язку та електронної пошти, мають повну юридичну силу до її заміни на оригінал в строк, необхідний для здійснення поштового пробігу, але не пізніше моменту початку надання послуг перевезення (п.2.4.Договору).
Заявка має бути заповнена повністю, з підписом уповноваженої особи замовника та печаткою замовника. Будь-які усні зміни в заявці не допускаються (п.2.5.Договору).
У разі масових перевезень вантажів разом з Заявкою замовник повинен надати погоджений з перевізником графік виконання перевезень із зазначенням добового або середньодобового обсягу перевезень, а також початку і кінця роботи змін (п.2.6.Договору).
Перевізник підтверджує прийняття Заявки до виконання шляхом проставляння підпису уповноваженої особи перевізника і печатки перевізника. Надалі прийнята Заявка відправляється засобами факсимільного зв`язку чи електронної пошти на адресу замовника не пізніше, ніж через 5 (п`ять) годин з моменту отримання Заявки. В разі відсутності у визначений вище термін повідомлення про прийняття перевізником або повідомлення про неможливість виконання Заявки, Заявка вважається прийнятою перевізником (п.2.7.Договору).
Терміни надання послуг, що зазначені в Заявці, можуть бути зміненими лише за взаємною згодою сторін шляхом відміни даної Заявки згідно п.2.7 та подачі нової Заявки згідно умов даного Договору (п.2.13.Договору).
Тарифи на транспортні послуги визначаються Додатком №2 до даного Договору та можуть бути змінені лише в разі підписання додаткової угоди до цього Договору згідно п. 5.2.3. (п.3.1.Договору).
Об`єм перевезень та загальна вартість послуг за Договором визначається у Заявці і сплачується замовником перевізнику шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника, зазначений в даному Договорі (п.3.2.Договору).
Загальна вартість послуг по перевезенню вантажів, фактично виконаних перевізником за цим Договором, по кожній окремій Заявці фіксується сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг (п.3.3.Договору).
Ціна Договору складається з вартості послуг, вказаних в усіх Заявках/Актах приймання-передачі наданих послуг (п.3.4.Договору).
Розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання та надання перевізником всіх документів, передбачених п.4.5. цього Договору, а також належним чином складеної податкової накладної та реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України (якщо перевізник є платником ПДВ). У разі не надання зазначених документів та/або неповного їх надання, та/або не здійснення дій щодо реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (який передбачає збільшення суми компенсації на користь перевізника) в ЄРПН, замовник має право затримати оплату послуг до повного надання належним чином оформлених документів або здійснити часткову оплату послуг у розмірі за вирахуванням сум ПДВ згідно відповідної податкової накладної/розрахунку коригування, до дати реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування або виправлення помилок. Така реєстрація або виправлення помилок повинні бути здійснені перевізником у строк не більше 365 календарних днів із дати надання послуг та підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п.3.5.Договору).
Згідно з п.3.5.1 Договору сторони домовились, що, в разі, якщо протягом 365 календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг перевізник не зареєстрував в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або не виправив помилки в податковій накладній/розрахунку коригування, що були складені з порушенням чинного законодавства, що унеможливлює отримання замовником податкового кредиту з ПДВ, такі послуги вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ. При цьому податок на додану вартість або інші бюджетні платежі, сплачені або які підлягають сплаті перевізником за результатами наданих послуг, замовником перевізнику не відшкодовуються.
Відповідно до п.4.1 Договору прийом-передача результатів наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг, що надається перевізником замовнику після проведення звірки обсягу наданих послуг уповноваженими представниками сторін.
Згідно Акта наданих послуг №69 від 13.10.2023 перевізником надані послуги з перевезення вантажів (кукурудзи) на загальну суму 336 624,40 грн., у тому числі ПДВ 56 104,07 грн. 
Згідно Акта наданих послуг №96 від 14.11.2023 перевізником надані послуги з перевезення вантажів (кукурудзи) на загальну суму 139 649,40 грн., у тому числі ПДВ 23 274,90 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" у повному обсязі оплатило послуги надані Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023, що підтверджується платіжними інструкціями №42682 від 17.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42777 від 19.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42862 від 23.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42930 від 26.10.2023 на суму 46 624,40 грн., №43014 від 30.10.2023 на суму 15 000,00 грн., №А43105 від 02.11.2023 на суму 35 000,00 грн., №38264 від 07.11.2023 на суму 10 000,00 грн., №А44034 від 08.12.2023 на суму 20 000,00 грн., №А44241 від 18.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А44516 від 27.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А44646 від 29.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А444731 від 04.01.2024 на суму 30 000,00 грн., №А45160 від 15.01.2024 на суму 85 000,00 грн., №А45812 від 01.02.2024 на суму 25 000,00 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" є платником ПДВ.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" склало та надіслало для реєстрації податкову накладну №8 від 13.10.2023 та податкову накладну №9 від 14.11.2023, в яких відображено інформацію про господарські операції між замовником та перевізником за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023.
Згідно квитанцій, що надійшли від контролюючого органа, реєстрацію зазначених податкових накладних зупинено.
Як стверджує позивач, станом на сьогодні реєстрацію зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не здійснено. За таких обставин послуги надані Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023 вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ, тобто 280 520,33 грн. та 116 374,50 грн. відповідно. Враховуючи, що послуги надані Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023 замовником були оплачені за цінами, що включають ПДВ, виникла переплата на суму ПДВ, а саме на 56 104,07 грн. за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та на 23 274,90 грн. за Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023, а всього на суму 79 378,97 грн.
22.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" надіслало поштовим відправленням на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" вимогу №881 про повернення надміру сплачених коштів у строк до 01.08.2025.
20.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" повторно надіслало поштовим відправленням на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" вимогу №1429 про повернення надміру сплачених коштів.
Як стверджує позивач, відповіді на вимоги та грошових коштів в рахунок повернення надміру сплачених коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" не надходило. В результаті неповернення надмірно сплачених коштів за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" виникла грошова заборгованість за договором №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, укладеним 01.09.2023 у письмовій формі, у сумі 793 78,97 грн., відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» вважає свої права порушеними та змушене звернутись за їх захистом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.
В частині 3 статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що 01.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" (перевізник) було укладено договір №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, відповідно до п.п.1.1.,1.2. Договору замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню сільськогосподарської продукції замовника, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені Договором.
Відтак між сторонами виникли правовідносини у сфері надання послуг перевезення.
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України).
Сторони п.3.3. Договору погодили, що загальна вартість послуг по перевезенню вантажів, фактично виконаних перевізником за цим Договором, по кожній окремій Заявці фіксується сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг.
Згідно Акта наданих послуг №69 від 13.10.2023 відповідачем було надано позивачу послуги з перевезення вантажів (кукурудзи) на загальну суму 336 624,40 грн., у тому числі ПДВ 56 104,07 грн., а згідно Акта наданих послуг №96 від 14.11.2023 відповідачем було надано позивачу послуги з перевезення вантажів (кукурудзи) на загальну суму 139 649,40 грн., у тому числі ПДВ 23 274,90 грн.
Вказані Акти підписані представниками сторонами без заперечень чи зауважень та скріплені печатками товариств.
Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з п.3.5. Договору розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання та надання перевізником всіх документів, передбачених п.4.5. цього Договору, а також належним чином складеної податкової накладної та реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України (якщо перевізник є платником ПДВ). У разі не надання зазначених документів та/або неповного їх надання, та/або не здійснення дій щодо реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (який передбачає збільшення суми компенсації на користь перевізника) в ЄРПН, замовник має право затримати оплату послуг до повного надання належним чином оформлених документів або здійснити часткову оплату послуг у розмірі за вирахуванням сум ПДВ згідно відповідної податкової накладної/розрахунку коригування, до дати реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування або виправлення помилок. Така реєстрація або виправлення помилок повинні бути здійснені перевізником у строк не більше 365 календарних днів із дати надання послуг та підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" грошові кошти згідно платіжних інструкцій №42682 від 17.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42777 від 19.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42862 від 23.10.2023 на суму 20 000,00 грн., №42930 від 26.10.2023 на суму 46 624,40 грн., №43014 від 30.10.2023 на суму 15 000,00 грн., №А43105 від 02.11.2023 на суму 35 000,00 грн., №38264 від 07.11.2023 на суму 10 000,00 грн., №А44034 від 08.12.2023 на суму 20 000,00 грн., №А44241 від 18.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А44516 від 27.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А44646 від 29.12.2023 на суму 50 000,00 грн., №А444731 від 04.01.2024 на суму 30 000,00 грн., №А45160 від 15.01.2024 на суму 85 000,00 грн., №А45812 від 01.02.2024 на суму 25 000,00 грн. 
Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, вказані платежі позивачем були здійснені в якості оплати послуг, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023 згідно договору надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №0109-9 від 01.09.2023.
Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, із зазначених коштів за Актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 №96 від 14.11.2023 сплачено 476 273,80 грн., з них ПДВ 79 378,97 грн.
Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" склало та надіслало для реєстрації податкову накладну №8 від 13.10.2023 та податкову накладну №9 від 14.11.2023, в яких відображено інформацію про господарські операції між замовником та перевізником за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 та Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023. Факт надсилання вказаних накладних для реєстрації сторонами не заперечується.
Однак, згідно наявних в матеріалах справи Квитанцій про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що надійшли від контролюючого органа, реєстрацію зазначених податкових накладних зупинено. Доказів протилежного відповідач не надав.
Як стверджує позивач, станом на сьогодні реєстрацію зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не здійснено.
Разом з тим, на переконання відповідача, у останнього відсутні підстави для повернення грошових коштів в розмірі ПДВ позивачу з тих причин, що остаточне рішення про реєстрацію або нереєстрацію податкової накладної/розрахунків коригування в ЄРПН приймає Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, це не є повноваженнями відповідача, а проаналізувавши квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо податкової накладної №8 від 13.10.2023 та №9 від 14.11.2023, відповідач заявляє, що помилок, як зазначено у пункті 3.5.1. розділу 3 Договору №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні від 01 вересня 2023 року, у відповідному полі квитанції не виявлено. Водночас, як стверджує представник відповідача, пунктом 3.5.1. розділу 3 Договору №0109-9 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні від 01.09.2023 передбачено, що у випадку нереєстрації відповідачем податкової накладної в 365 денний строк, такі послуги вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ, однак в такому випадку прямо не передбачено обов`язку відповідачем повернути на користь позивача, зокрема сплачене позивачем в складі вартості послуг ПДВ. При цьому, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Так, згідно з п.3.5.1 Договору сторони домовились, що, в разі, якщо протягом 365 календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг перевізник не зареєстрував в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або не виправив помилки в податковій накладній/розрахунку коригування, що були складені з порушенням чинного законодавства, що унеможливлює отримання замовником податкового кредиту з ПДВ, такі послуги вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ. При цьому податок на додану вартість або інші бюджетні платежі, сплачені або які підлягають сплаті перевізником за результатами наданих послуг, замовником перевізнику не відшкодовуються.
Тобто, зважаючи на вказані вище погоджені між сторонами умови п.3.5, п.3.5.1 спірного Договору, замовник має право зменшити суму заборгованості перед виконавцем, яка належить до оплати, саме на суму ПДВ, якщо протягом 365 календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг перевізник не зареєстрував в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або не виправив помилки в податковій накладній/розрахунку коригування, що були складені з порушенням чинного законодавства, що унеможливлює отримання замовником податкового кредиту з ПДВ. В такому разі такі послуги за Договором вважаються наданими за ціною, що не включає в себе суму ПДВ.
Суд зазначає, що сторони є вільні у визначенні умов договору і встановлення обов`язку оплати після реєстрації податкових накладних є правомірним механізмом захисту від втрати податкового кредиту.
Разом з цим, п.3.5. Договору сторони погодили, що розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня:
1) підписання таких Актів;
2) надання перевізником всіх документів, передбачених п.4.5. цього Договору;
3) належним чином складеної податкової накладної та реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України (якщо перевізник є платником ПДВ).
Якщо договором передбачено оплату після реєстрації податкових накладних, то до моменту такої реєстрації строк оплати не вважається таким, що настав.
Разом з цим, у справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права.
В даному випадку позивач, маючи законне сподівання на погоджену Договором реєстрацію відповідачем податкових накладних у встановленому законом порядку, не дочекавшись підтвердження реєстрації податкових накладних №8 від 13.10.2023 та №9 від 14.11.2023, оплатив надані йому послуги з перевезення за Актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023 в повному обсязі з урахуванням суми ПДВ.
Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
В силу пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.10 ст.201 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №908/76/18, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, від 31.01.2023 у справі №904/72/22 (стосується коригування відповідачем суми ПДВ), Верховного Суду в постанові від 15.06.2023 у справі №914/2524/21.
Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
В свою чергу п.3.5. Договору сторони погодили, що реєстрація або виправлення помилок повинні бути здійснені перевізником у строк не більше 365 календарних днів із дати надання послуг та підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.
Відтак, за Актом наданих послуг №69 від 13.10.2023 перевізник повинен був зареєструвати та/або виправити помилку в податковій накладній на загальну суму 336 624,40 грн., у тому числі ПДВ 56 104,07 грн. - у строк до 12.10.2024, а за Актом наданих послуг №96 від 14.11.2023 перевізник повинен був зареєструвати та/або виправити помилку в податковій накладній на загальну суму 139 649,40 грн., у тому числі ПДВ 23274,90 грн. - у строк до 13.11.2024.
Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (зі змінами) (далі – Порядок), визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.
Податкові накладні/розрахунки коригування (крім податкових накладних/розрахунків коригування, складених відповідно до пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Кодексу, у яких відображено операцію, до якої застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”, розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, складеної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості хоча б одного з товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку, за винятком розрахунку коригування, визначеного підпунктом 7 цього пункту), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації), визначеним п.3 Порядку.
Згідно п.5 Порядку платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Не перевіряється на відповідність показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), платник податку, який склав та/або подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, які складені за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”.
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до п.6 Порядку у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, який склав та/або подав податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (крім розрахунку коригування, складеного відповідно до вимог підпунктів “б” і “в” підпункту 97.4 пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Кодексу).
Згідно Додатку 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Додаток 3), визначено наступні критерії ризиковості здійснення операцій:
1. Обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державним класифікатором продукції та послуг (далі - Державний класифікатор)/умовним кодом такого товару, зазначеного в податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнено від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного в 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, у тому числі вивезення товарів за межі митної території України, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, за відсутності такого/такої товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державним класифікатором/умовним кодом товару у врахованій таблиці даних платника податку.
2. Відсутність (анулювання, зупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право платника податку на виробництво, експорт, імпорт і оптову торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 і 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, зазначених платником податку в податковій накладній/розрахунку коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі на дату їх складення.
3. Відсутність на дату складення податкової накладної/розрахунку коригування відомостей (актуального запису) в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального щодо суб`єкта господарювання, який подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, у яких зазначено товар (пальне) за кодами згідно з УКТЗЕД відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.
4. Складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів, за умовними кодами такого товару - перших п`яти цифр кодів), за відсутності у врахованій таблиці даних платника податку товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару, на який здійснюється зміна номенклатури товару/послуги.
5. Перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданого отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, над величиною залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання (зокрема обсягу постачання за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”) з 1 січня 2017 р., зменшеного у 1,5 раза та зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.
6. Подання для реєстрації в Реєстрі розрахунку коригування на зменшення податкових зобов`язань до податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником товарів/послуг на неплатника податку на додану вартість, у строк, що перевищує 90 календарних днів з дня складення податкової накладної, зареєстрованої в Реєстрі без порушення граничних строків реєстрації, встановлених Кодексом, крім розрахунку коригування до податкової накладної, у якій відображені операції з постачання електричної енергії (товарна підпозиція 2716 згідно з УКТЗЕД), постачання природного газу (товарні підпозиції 2705, 2709 та 2711 11 згідно з УКТЗЕД), постачання теплової енергії (умовний код товару 00401).
Згідно з п.10 Порядку у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Відповідно до п.11 Порядку у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. №520.
Пунктом 6 Порядку визначено, що у разі отримання рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку платник податку має право подати на розгляд комісії регіонального рівня інформацію та копії відповідних документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з урахуванням вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.
Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;
інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.
За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).
Як вбачається з квитанцій, наявних в матеріалах справи, відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (зі змінами), реєстрація податкової накладної від 13.10.2023 №8 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Додатково повідомлено, що показник "D"=1.4035%, "P"=6357.63 (квитанція від 03.11.2023), показник "D"=1.4795%, "P"=5770.6 (квитанція від 05.12.2023). Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Доказів надання відповідачем податковому органу пояснень та документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або вчинення будь-яких дій для належної реєстрації податкових накладним матеріали справи не містять.
З огляду на вищезазначене, враховуючи наявні у справі докази та неподання відповідачем інших доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, суд резюмує, що договір №0109-9 від 01.09.2023 надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, укладений між сторонами, виконувався і ризики його невиконання чи неповного виконання залишаються за його сторонами.
Принцип тлумачення правочинів «contra proferentem» (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) означає, що слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.
Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права.
В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №449/1154/14 визначено, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
У ст.І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права закріплено, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).
Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі №914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.
Враховуючи вищезазначене суд зазначає, що сторони договору зобов`язані діяти добросовісно. Відтак, оскільки відповідач, підписуючи Договір, взяв на себе обов`язок зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, останній був зобов`язаний вчинити всі залежні від нього заходи для належної реєстрації таких податкових накладних, зокрема, подати пояснення, документи чи оскаржити рішення про зупинення реєстрації Державної податкової служби. Не вжиття таких заходів призвело до порушення відповідачем п.3.5. Договору, що унеможливило отримання позивачем податкового кредиту з ПДВ, а відтак у відповідності до п.3.5.1. Договору послуги, які були надані за Договором згідно з Актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023 вважаються наданими за ціною, що не включає в себе ПДВ. Як наслідок, податок на додану вартість за такі послуги на загальну суму 79 378,97 грн. замовником перевізнику не відшкодовується.
Водночас, як уже було встановлено судом, маючи законне сподівання на погоджену Договором реєстрацію відповідачем податкових накладних у встановленому законом порядку, не дочекавшись підтвердження реєстрації податкових накладних №8 від 13.10.2023 та №9 від 14.11.2023, оплатив надані йому послуги з перевезення за Актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023 в повному обсязі з урахуванням суми ПДВ в загальному розмірі 79 378,97 грн.
За таких обставин, оскільки податок на додану вартість за надані послуги на загальну суму 79 378,97 грн. замовником перевізнику не відшкодовується, однак позивач вказану суму перерахував на рахунок відповідача, враховуючи, що механізм повернення грошових коштів в такому випадку сторони Договором не погодили, а відповідач вказані кошти в добровільному порядку позивачу не повернув, суд дійшов висновку, що позивач обрав вірний спосіб захисту шляхом пред`явлення позову до відповідача про стягнення вказаних грошових коштів як безпідставно збережених.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:
а) набуття або збереження майна,
б) набуття або збереження за рахунок іншої особи,
в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є:
1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);
2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого);
3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;
4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.
По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.
По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.
По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України.
Загальна умова ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.
В даному випадку, підставою перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 79 378,97 грн. був договір надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №0109-9 від 01.09.2023, на підставі якого відповідач надав послуги позивачу згідно з актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 на загальну суму 336 624,40 грн., з яких ПДВ у розмірі 56 104,07 грн., та №96 від 14.11.2023 на загальну суму 139 649,40 грн., з яких ПДВ у розмірі 23274,90 грн. В подальшому відповідач був зобов`язаний належним чином зареєструвати відповідні податкові накладні, але не виконав свій обов`язок в цій частині.
В свою чергу позивач передчасно здійснив оплату за вказаними Актами, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 476 273,80 грн., з яких ПДВ у розмірі 79 378,97 грн.
Однак підстава для сплати ПДВ відпала з настанням події, а саме зі спливом 365 календарних днів з дати підписання Актів приймання-передачі наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023, протягом якого відповідач так і не здійснив належної реєстрації відповідних податкових накладних, що унеможливило отримання позивачем податкового кредиту з ПДВ, а відтак у відповідності до п.3.5.1. Договору послуги, які були надані за Договором згідно з Актами наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023 вважаються наданими за ціною, що не включає в себе податок на додану вартість у сумі 79 378,97 грн.
Таким чином, зі спливом 365 календарних днів з дати підписання Актів приймання-передачі наданих послуг №69 від 13.10.2023 та №96 від 14.11.2023 зобов`язання відповідача звелось до повернення позивачу грошових коштів в сумі 79 378,97 грн.
При цьому, зі спливом вказаного строку відповідач був обізнаний про знаходження на його рахунку безпідставно збережених коштів позивача в розмірі ПДВ в сумі 79 378,97 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про повернення спірних грошових коштів, однак матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем вказаних коштів.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду належних доказів, які б спростовували наявності на рахунку останнього безпідставно збережених коштів позивача, суд вважає позовну вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 79 378,97 грн. обґрунтованою, підтвердженою доданими до матеріалів справи доказами, та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Руїс-Матеос проти Іспанії” від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі “Надточій проти України” суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК АВТО" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126/1, оф. 20; код ЄДРПОУ: 43815879) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікор Холдинг" (17592, Чернігівська обл., Прилуцький р-н, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, 1-А; код ЄДРПОУ: 36279482) грошові кошти в сумі 79 378 (сімдесят дев`ять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 97 коп. переплати за надані послуги та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "22" січня 2026 р. 

Суддя		Т.О. Пономаренко