УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/11855/25 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С. 
Категорія 57 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,
за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 296/11855/25 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання незаконним рішення, дії та бездіяльності, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати незаконним рішення, дії, бездіяльність виконавчого комітету Житомирської міської ради при складанні проекту рішення про відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою та відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. 
В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 10 лютого 2022 року він звернувся із заявою до Житомирської міської ради про надання дозволу на на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га за адресою : АДРЕСА_1 , з метою оформлення права власності на земельну ділянку. 
26 серпня 2022 року виконавчий комітет Житомирської міської ради повідомив ОСОБА_1 , про те що чинним земельним законодавством України не передбачено питання «погодження місця розташування земельної ділянки» при розгляді заяв громадян про надання дозволів щодо відведення земельних ділянок, та як наслідок, відносно звернення від 10 лютого 2022 року такого документу у Департаменті не створювалося, надати його копію немає можливості.
Позивач стверджує, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку оцінив у 200 000,00 грн., адже він зазнав погіршення стану здоров`я, переніс душевні страждання та був позбавлений можливості реалізовувати звички та бажання, що призвело до погіршення стосунків з оточуючими та інші негативні наслідки, які призвели до погіршення життєвих зв`язків.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі та одночасно роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно обмежив його у доступі до правосуддя та позбавив можливості захистити порушені права.
Так, суд першої інстанції незаконно змінив суть та обґрунтування позовної заяви. Крім того, не була врахована та обставина, що предметом розгляду даної справи є порушення саме цивільних прав, яке завдане позивачу незаконним рішенням, дією, бездіяльністю виконавчого комітету Житомирської міської ради при складанні проекту рішення про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою. Тому, на думку позивача, судом безпідставно було застосовано до даного спору норми КАСУ. 
Вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним рішення, дії та бездіяльності, відшкодування моральної шкоди підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що, на його думку, при розгляді його заяви від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідачем були порушені цивільні права, внаслідок чого йому спричинено моральну шкоду.
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС Україниє переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем, який входить до структури органів місцевого самоврядування, під час вирішення спору, предметом розгляду якого є перевірка законності дій цього органу, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
З огляду на викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
Отже, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2025 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді :