ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33003/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року (суддя 1-ї інстанції Златін С.В.) в адміністративній справі №160/33003/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРБАЙНД" про стягнення податкового боргу до бюджету у сумі 1 660 810,65 гривень,- 

ВСТАНОВИВ:
18.11.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути податковий борг з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРБАЙНД" у розмірі 1 660 810,65 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині заявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тербайнд" про стягнення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тербайнд" до бюджету у розмірі 1 568 326,48 грн. на підставі податкового повідомлення - рішення № 0395050712 від 10.07.2025 року та у розмірі 2,39 грн. на підставі податкового повідомлення - рішення № 0310630415 від 04.06.2025 року повернуто позивачу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині повернення позову, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати її в частині оскарження, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
У скарзі позивачем зазначено, що суд першої інстанції помилково застосував п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України, адже, згідно з п. 59.1 ПК України, податкова вимога не створює нове грошове зобов`язання, а лише є письмовим нагадуванням платнику податків про обов`язок сплатити податковий борг, що виник на підставі узгоджених податкових повідомлень-рішень. Посилання суду на шестимісячний строк для оскарження податкових повідомлень-рішень є нерелевантним для визначення строку звернення контролюючого органу з позовом про стягнення боргу. Згідно з п. 95.2 ПК України, право на звернення до суду про стягнення коштів виникає у контролюючого органу не раніше, ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги (24.07.2025).
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.11.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути податковий борг з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРБАЙНД" у розмірі 1660810,65грн. З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що заборгованість виникла у т.ч. і на підставі податкових повідомлень - рішень № 0395050712 від 10.07.2025 у розмірі 1568326,48грн та № 0310630415 від 04.06.2025 року у розмірі 2,39грн.
Суд першої інстанції з посиланням на п.8 ч.4 ст. 169 КАС України, ухвалою від 24.11.2025 повернув позовну заяву в частині заявлених позовних вимог: стягнення суми податкового боргу з ТОВ "Тербайнд" у розмірі 1568326,48грн на підставі податкового повідомлення - рішення № 0395050712 від 10.07.2025 року та у розмірі 2,39грн на підставі податкового повідомлення - рішення № 0310630415 від 04.06.2025, оскільки станом на день подання позивачем позовної заяви - 18.11.2025 року не сплив 6-ти місячний строк для оскарження цих податкових повідомлень-рішень.
Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, доходить наступних висновків.
Відповідно до приписів п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Так, положеннями частини першої та другої статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Питання щодо застосування судами п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року у справі №120/14997/24, від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Як встановлено судом першої інстанції, податковий борг, який пред`явлений контролюючим органом до стягнення, виник зокрема і на підставі грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями №0395050712 від 10.07.2025 у розмірі 1568326,48грн та № 0310630415 від 04.06.2025 у розмірі 2,39грн.
Оскільки позов поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині суми боргу ще не виникло, а тому зазначений позов був правомірно повернутий судом першої інстанції в частині позовних вимог на суму 1568328,87грн (сума за податковими повідомленнями-рішеннями №0395050712 від 10.07.2025 та № 0310630415 від 04.06.2025).
За таких підстав колегія суддів доходить висновку, що оскаржена ухвала суду в частині її оскарження є обґрунтованою, а отже не підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що норми КАС України не встановлюють можливості здійснити повернення позову в частині заявлених позовних вимог є безпідставними, оскільки приписи КАС України не містять такої заборони.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, а отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Згідно статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/33003/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак