ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7033/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (суддя Неклеса О.М., повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року) в справі № 160/7033/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Міністерство оборони України, про:
визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та виплати за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з 13 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року, проходження реабілітації з 01 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року та відпустки після поранення з 21 листопада 2024 року по лютий 2025 року;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з жовтня по 2024 року по лютий 2025 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з 13 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року, проходження реабілітації з 01 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року та відпустки після поранення з 21 листопада 2024 року по лютий 2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” №168 від 28.02.2022 р., за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого з 13.10.2024 р. по 01.11.2024 р., проходження реабілітації з 01.11.2024 р. по 20.11.2024 р. та перебування у відпустці для лікування після поранення з 21.11.2024 по 19.12.2024 р.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” №168 від 28.02.2022 р., за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого з 13.10.2024 р. по 01.11.2024 р., проходження реабілітації з 01.11.2024 р. по 20.11.2024 р. та перебування у відпустці для лікування після поранення з 21.11.2024 по 19.12.2024 р., з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права.
Апелянт вважає, що правові підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у позивача з`явилися лише з 12.01.2025 року після отримання довідки ВЛК №121 від 12.01.2025 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , згідно з якою травма, отримана позивачем 12.10.2024 року, згідно з класифікатором розподілу травм визнана травмою тяжкого ступеня та пов`язана з захистом Батьківщини. 
Проте довідка ВЛК позивачем особисто або через територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відповідачу не надавалася, позивач з відповідним рапортом та медичними документами, які підтверджують підстави для нарахування та виплату йому додаткової винагороди, до відповідача не звертався, тому підстав для видачі наказів про виплату додаткової винагороди не було.
Відповідач дізнався про наявність відповідної довідки ВЛК від 12.01.2025 року з матеріалів судової справи після пред`явлення позивачем позову, тобто відповідачем не допущено протиправної бездіяльності. 
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 07.06.2024 р. був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 кулеметником та направлений на проходження службу до ВЧ НОМЕР_1 , в якій позивач проходив військову службу у період з 07.06.2024 р. по 19.02.2025 р., що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями наказів командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №86 від 07.06.2024 р. та №51 від 19.02.2025 р., а також відомостями військового квитка позивача.
Відповідно до фотокопії первинної медичної картки (форма 100), виданої 110 ОМБР НОМЕР_4 від 13.10.2024 р. зафіксовано, що солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення 12.10.2024 р. о 16 год. 00 хв. поранення середньої тяжкості (Бойове травмування. М. різані рани волосяної частини голови, обличчя та завушної ділянки зліва. Параорбітальні двобічні гематоми. Осаднення обличчя) й зазначено щодо надання позивачу первинної медичної допомоги із позначкою про евакуацію.
У період з 13.10.2024 р. по 19.12.2024 р. ОСОБА_1 перебував на лікуванні, реабілітації та у відпустці за станом здоров`я (за висновком ВЛК) в період, а саме:
- у період з 13.10.2024 р. по 20.10.2024 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП “Обласна клінічна лікарня” ЗОР Запорізької міської ради, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №24175 нейрохірургічного відділення КНП “Обласна клінічна лікарня” ЗОР Запорізької міської ради від 20.10.2024 р., в якій наявні посилання про лікування позивача від пошкоджень, отриманих внаслідок військових дій, заподіяних вогнепальною зброєю та іншими видами звичайного озброєння з посиланням на вищевказану форму 100;
- у період з 21.10.2024 р. по 01.11.2024 р. позивач перебував на лікуванні в військово-клінічному центрі Центрального регіону, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7446 від 01.11.2024 р.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №41 від 03.11.2024 р. позивача наказано вважати таким що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_5 з 26.10.2024 р.
У період з 01.11.2024 р. по 20.11.2024 р. позивач перебував на реабілітації у відділені медичної реабілітації військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписного епікризу №2679 від 20.11.2024 р., виданого військовою частиною НОМЕР_5 .
За змістом Довідки ВЛК №1547 від 19.11.2024 р., виданої військовою частиною НОМЕР_5 , за станом після вибухової травми (12.10.2024 р.) ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після травми строком на 30 календарних днів. 
Також у цій довідці вказано, що отримана позивачем травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжких та позначено “Так, пов`язана з проходженням військової служби” й зауважено, що довідка про обставини травми не надана.
На підставі витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №60 від 20.11.2024 р. ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я строком на 30 діб з 20.11.2024 р. по 19.12.2024 р. до селища Зачепилівка Харківської області.
Згідно із довідкою ВЧ НОМЕР_1 за №476 від 10.12.2024 р. солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 12.10.2024 р. отримав травму бойове травмування (Бойове травмування. Множинні різані рани волосяної частини голови, обличчя та завушної ділянки зліва. Параорбітальні двобічні гематоми. Осаднення обличчя), зокрема, під час бойових дій поблизу населеного пункту Цукурине Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації внаслідок мінометного обстрілу. Зазначено, що ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту та його слід вважати таким, що отримав бойове поранення, яке не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
За змістом цієї довідки отримане позивачем бойове травмування пов`язане з виконання своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушення державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей.
Підставою складання довідки є наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №1530 від 28.11.2024 р.
Відповідачем зазначено, що 20.12.2024 р. після закінчення відпустки для лікування та згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №91 від 20.12.2025 р. солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації (району формування) для проходження військово-лікарської комісії до військової частини НОМЕР_6 .
Згідно витягу з із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №101 від 30.12.2024 р. солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації (району формування) для проходження військово-лікарської комісії до військової частини НОМЕР_2 селища Черкаське з 30.12.2024.
У подальшому після видачі ВЧ НОМЕР_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за №476 від 10.12.2024 р. позивачем після проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_2 було отримано довідку за №121 від 12.01.2025 р., в якій вказано, що отримане позивачем поранення (травма), пов`язане з захистом Батьківщини та кваліфікується як тяжка.
За цією довідкою позивача визнано придатним до служби в частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах установах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №14 від 14.01.2025 р. солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що прибув та приступив до виконання своїх службових обов`язків в пункті постійної дислокації (району формування) з проходження військово -лікарської комісії з 14.01.2025 р.
За змістом витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №51 від 19.02.2025 р. позивача, зарахованого за наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №40 від 09.02.2025 р. у розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно рекомендаційного листа, виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 20.02.2025 р. та наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби.
Згідно виданої ВЧ НОМЕР_1 довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за №220ФЕС від 24.03.2025 р. позивачу у період з жовтня 2024 року по лютий 2025 року виплачено грошове забезпечення у відповідних розмірах, та наявні відомості щодо нарахування додаткової винагороди виключно у жовтні 2024 року в розмірі 38709,68 грн.
Зі змісту пояснень відповідача слідує, що ця додаткова винагорода була нарахована позивачу на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №721 від 05.11.2024 р. в розмірі 10000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційна часу участі у таких діях та заходах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. (а саме: за період з 01.10.2024 р. по 03.10.2024 р.) та ця сума була виплачена позивачу у листопаді 2024 року.
Разом з тим, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, ВЧ НОМЕР_1 не нараховувалася й не виплачувалася ОСОБА_1 додаткова винагорода, збільшену до 100000 гривень, передбачена постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” №168 від 28.02.2022 р., за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, проходження реабілітації та відпустки після поранення.
Встановивши, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 13.10.2024 р. по 01.11.2024 р. та на реабілітації у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 р., а також перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК у період з 20.11.2024 р. по 19.12.2024 р., суд першої інстанції вважав, що у вищевказані проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168, збільшену до 100000 грн., пропорційно часу перебування на лікуванні, реабілітації та у відпустці для лікування тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Разом з тим, суд першої інстанції зауважив, що докази перебування позивача на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування тяжкого поранення за висновком ВЛК у період з 20.12.2024 р. по 19.02.2025 р. відсутні, тому у ВЧ НОМЕР_1 не було підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, збільшеної до 100000 грн., пропорційно часу перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Отже, суд першої інстанції, врахувавши не прийняття ВЧ НОМЕР_1 наказів про нарахування позивачеві щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р., у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, реабілітації та перебування у відпустці за станом здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з 13.10.2024 р. по 01.11.2024 р., проходження реабілітації з 01.11.2024 р. по 20.11.2024 р. та перебування у відпустці для лікування після поранення з 20.11.2024 по 19.12.2024 р., дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині.
Наведений висновок обумовив часткове задоволення позову.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для часткового задоволення позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07 червня 2024 року по 19 лютого 2025 року проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 отримано 12 жовтня 2024 року о 16 год. 00 хв. поранення середньої тяжкості (бойове травмування. М. різані рани волосяної частини голови, обличчя та завушної ділянки зліва. Параорбітальні двобічні гематоми. Осаднення обличчя) й зазначено щодо надання позивачу первинної медичної допомоги із позначкою про евакуацію.
ОСОБА_1 у період з 13 жовтня 2024 року по 19 грудня 2024 року перебував на лікуванні, реабілітації та у відпустці за станом здоров`я (за висновком ВЛК):
з 13 жовтня 2024 року по 20 жовтня 2024 року на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня» Запорізької області (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №24175 нейрохірургічного відділення від 20 жовтня 2024 року);
з 21 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року у військово-клінічному центрі Центрального регіону (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №7446 від 01 листопада 2024 року).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 03 листопада 2024 року ОСОБА_1 наказано?вважати таким, що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_5 з 26 жовтня 2024 року.
ОСОБА_1 у період з 01 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року перебував на реабілітації у відділенні медичної реабілітації військової частини НОМЕР_5 , що підтверджено виписним епікризом №2679 від 20 листопада 2024 року, виданого військовою частиною НОМЕР_5 .
Довідкою ВЛК №1547 від 19 листопада 2024 року, виданою військовою частиною НОМЕР_5 , підтверджено, що ОСОБА_1 за станом після вибухової травми (12 жовтня 2024 року) потребує відпустки для лікування після травми строком на 30 календарних днів. Отримана травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжких та пов`язана з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №60 від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я строком на 30 діб з 20 листопада 2024 року по 19 грудня 2024 року до селища Зачепилівка Харківської області.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 за №476 від 10 грудня 2024 року солдат ОСОБА_1 12 жовтня 2024 року отримав травму бойове травмування (Бойове травмування. Множинні різані рани волосяної частини голови, обличчя та завушної ділянки зліва. Параорбітальні двобічні гематоми. Осаднення обличчя), зокрема, під час бойових дій поблизу населеного пункту Цукурине Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації внаслідок мінометного обстрілу. ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту та його слід вважати таким, що отримав бойове поранення, яке не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Отримане бойове травмування пов`язане з виконання своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушення державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1530 від 28 листопада 2024 року.
Довідкою ВЛК № 121 від 12 січня 2025 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , підтверджено, що отримане ОСОБА_1 поранення (травма), пов`язане з захистом Батьківщини та кваліфікується як тяжка. ОСОБА_1 визнано придатним до служби в частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах установах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про грошове забезпечення №220ФЕС від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду у жовтні 2024 року в розмірі 38 709,68 грн.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, у період перебування на лікуванні з 13 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року, проходження реабілітації з 01 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року та перебування у відпустці для лікування після поранення з 21 листопада 2024 року по 19 грудня 2024 року.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168).
Пунктом 1 постанови № 168 в редакції, чинній у спірній період, установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 1-2 постанови №168, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (далі - Порядок № 260), пунктом 10 розділу 34 якого встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 11 розділу 34 Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем травми під час захисту Батьківщини.
Відтак, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн, у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. на підставі довідки про отримання травми.
Відтак, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн, у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на підставі довідки про отримання травми.
Разом з тим, постановою №168 встановлено лише дві обов`язкові умови для виплати збільшеної до 100000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Наявними в матеріалах справи медичними документами підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого, (в межах спірних періодів) з 13 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року, проходив реабілітацію з 01 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року.
Також належними доказами підтверджено перебування позивача у відпустці для лікування після поранення з 21 листопада 2024 року по 19 грудня 2024 року (довідка ВЛК №1547 від 19 листопада 2024 року військової частини НОМЕР_5 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 №60 від 20 листопада 2024 року про надання відпустки ОСОБА_1 за станом здоров`я строком на 30 діб з 20 листопада 2024 року по 19 грудня 2024 року).
Не заперечуючи право позивача на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за вказані періоди, відповідач вказує на те, що відсутність підстав для видання наказу про виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, через неотримання довідки ВЛК та рапорту позивачу про здійснення таких виплат.
Суд погоджується із обґрунтуванням суду першої інстанції, який відхилив ці доводи відповідача.
Так, судом першої інстанції правильно зауважив, що саме військовою частиною НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу позивач на час отримання травми (поранення), здійснюється облік військовослужбовців, зокрема, їх вибуття/прибуття на лікування, в тому числі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини. При цьому саме командиром військової частини НОМЕР_1 видана довідка про обставини травми, а також видано наказ про надання позивачу відпустки за станом здоров`я, військова частина НОМЕР_1 беззаперечно мала у розпорядженні картку про надання першої медичної допомоги, що свідчать про обізнаність відповідача про факт та обставини отримання позивачем поранення.
Відповідно, відповідач мав видати наказ про виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, безвідносно до подання військовослужбовцем рапорту про здійснення виплати додаткової винагороди.
Враховуючи наведені обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, реабілітації та відпустки за станом здоров`я та наявності підстав для зобов`язання відповідача провести такі виплати.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в справі № 160/7033/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в справі № 160/7033/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 13 січня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко