справа № 208/1958/25
№ провадження 1-кп/208/653/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 (в режимі вкз),
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 (в режимі вкз),
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Кам`янське кримінальне провадженні №62025050010004751 від 29.01.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Харків, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, оператор 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який має вищу освіту, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив військову службу на посаді на посаді оператора 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні із противником, 28.01.2025 о 14 год. 53 хв., перебуваючи на території одного з приватних будинків в населеному пункті Горіхове, Покровського району, Донецької області, солдат ОСОБА_4 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 №БР-523/287дск. КСП – Новопавлівка від 27.01.2025, яке винесено на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних сил України полковника ОСОБА_7 , №БР-1/467дск від 26.01.2025, що було доведено командиром 2 роти НОМЕР_2 механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 , відповідно до якого, оператору 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 до 22:00 годин 28.01.2025 необхідно вибути до населеного пункту Срібне, Покровського району, Донецької області для відновлення та закріплення ПВ «Мак», чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив та зазначив, що вказане розпорядження командира він не міг виконати з об`єктивних причин, через стан здоров`я. Зокрема пояснив, що його мобілізували в ЗСУ 12.09.2024 просто з вулиці на базарі у Чернігівській області, в той час як повістка до ТЦК в нього була на 17.09.2024. В цей же день заставили його прийняти присягу на тумбочці і відправили у м. Житомир. Він ніколи не служив, ВЛК не проходив. Йому було виписано новий військовий квиток, у якому зазначили що він повністю здоровий, водночас у нього з дитинства є проблеми із здоров`ям, з дитинства він погано чує, однак йому сказали, що він придатний до служби. В м. Житомирі жоден із лікарів його не оглядав. 
Потім його направили в Гончарівку, де він звернувся через погане самочуття і повідомив, що не може виконувати важку роботу. На ВЛК йому повідомили, що він має право оскаржити висновок. В подальшому він декілька разів звертався до командира і після його неодноразового звернення, самий вищий командир забрав у нього рапорт і сказав, що таке не приймає. Він також звертався до медпункту із скаргами на спину, щоб дали полегшення для носіння броні меншої ваги, бо ту що видали була тяжка для нього. 
На час його мобілізації він був оператором обчислювальних машин. Після мобілізації він поїхав у Німеччину, для проходження навчання та де він отримав сертифікат – оператор дрону розвідника, там про ВЛК мова не йшла, він там багато хворів, весь час на навчанні був на таблетках. Три тижні в нього був кашель, температура за 40 градусів, однак йому дали лише 2 таблетки парацетамола. Потім в нього була ще травма, яку він отримав, коли ловив дрон, і цей дрон перебив йому два пальця, проте медичну допомогу йому надано не було. На його звернення до лікаря щодо перебитих пальців, лікар повідомив, що ліки вже вивезли, внаслідок чого він сам собі надав медичну допомогу, перемотав пальці салфетками та будівельним скотчем. В другому та третьому таборі медичну допомогу йому теж не надавали. Після повернення в Україну, в Житомир, він свою роту не застав, вони вже поїхали на позиції. Потім в нього почались болі в зубах, його відвезли до лікарні, де поставили миш`як до зубу. Після чого миш`як витягнули та поставили 2 пломби. Усі його звернення були зафіксовані в медичній картці, однак його медична картка з Німеччини не повернулась. Після цього його відправили на позиції. В бригаді він познайомився із командиром ОСОБА_8 , надав йому свої медичні документи, які йому надіслали батьки, він сказав добре. Перед самим виходом на позиції вони три дні жили у підвалі церкви, де від холоду в нього скрутило спину. Після підвалу в церкві їх повезли на «нуль», де видали подвійний БК по 17 кг і він не зміг це погрузити на машину, бо боліла спина. Після ситуації на позиціях їм потрібно біло зайняти оборону, однак він ліг та не міг встати через біль у спині. Свій подвійний бойовий комплект він зміг забрати за 4 ходки, находивши 28 км ризикуючи своїм життям та побратимів. Після чого він мав декілька вихідних. Про те, що в нього зірвана спина він повідомляв керівництво декілька разів. Зокрема, коли приїхала машина із речами, він не міг її розвантажувати через зірвану спину, йому ніхто не допомагав із розвантаженням машини. 06.01.2025 його повідомили, що його рапорт розглянуто та його направляють на повторний ВЛК. Він пішов до штабу, де було його керівництво, командир ОСОБА_9 , його замполіт «Іскра», командир 3 взводу ОСОБА_10 і сержант ОСОБА_11 , які сказали йому, що його рапорт дуже по розумному написано, почали сміятись та сказали чекати ВЛК. Після цього він ще двічі ходив на позиції, після повернення з яких він запитував про комісію, йому казали чекати. 
Зокрема, 22-23 січня 2025 під час виходу на позиції їх сильно обстрілювали, прильоти були постійними, накривали «Градами», у суміжників були втрати, їх вибили, закидали гранатами, серед них були «300». Було 5 чоловік, залишилось 3, потім прийшли суміжники. На ранок почався скид з дронів, зокрема по ньому було 6 скидів, паралельно крив міномет. В подальшому їх знову повернули на позицію, де вони пробули 2 години і прийняли рішення відходити, при цьому свої речі він не забирав, забрав тільки кулемет. В подальшому вони потрапили в оточенні і були змушені повернутись на місце суміжників. На дворі у той час було -2, -4 градуси, 10 км йшли пішки посадкою, без евакуації, оскільки машини бригади вже давно були розбиті. Дозвіл на евакуацію не давали. Після повернення в лікарню їх ніхто не возив, просто дали 2 дня виспатись. 
25 січня 2025 командування почало натякати на похід у Срібне, це «нуль», а він був єдиним, хто ходив там пішки і бачив ті хати, куди їх відправляли. В наказі замість координат стояли три крапки, тому з його точки зору закріпитися там було нереально. Усі відмовлялись туди йти. Він звертався і до керівництва і до ротного з приводу свого стану здоров`я, але ніхто не реагував. 
Зазначив, що відео на якому він відмовляється від виконання бойового розпорядження зняли 28.01.2025, коли їх зібрали вже втертій раз і нагнали свідків. Наказ доводився в усній формі в обід, його зачитував командир роти ОСОБА_9 на подвір`ї однієї із хат. При оголошенні наказу їх ніхто не оглядав, самочуття не перевіряв. Наказ був такий – видвинутися і закріпитися для тримання оборони. До оголошення цього наказу він добу відсипався. Однак цей наказ він виконати не міг, відмову він не казав, казав про неможливість виконання за станом здоров`я. Наміру на ухилення від служби в нього не було. Під час проголошення вказаного наказу зброєю для особистого захисту, каскою та бронею був забезпечений. Ребу не мав. Його відмова полягала в тому, що він не міг нормально ходити, нести груз і він був би обузою для інших. Після відмови, у зв`язку із станом здоров`я, сказали готуватись їм, що їх повезуть на медичну комісію. Водночас, їх повезли посеред ночі у кузові автомобіля спочатку в табір фільтрації, а потім в Краматорськ до слідчого, замість обіцяної медичної комісії. Ротний їх попереджав про кримінальну відповідальність за відмову та зазначив, що «буде суд, буде кримінальна відповідальність, і вказуючи на них, хворих, зазначив, що їх направлять на медкомісію. Також зазначив, що 23.01.2025 в нього була заява в іншу частину БПЛА, він не відмовлявся виходити на «нуль», просто зазначив про неможливість у зв`язку із станом здоров`я. він показував слідчому свої документи про стан здоров`я, він сказав, що його направлять лікарню, а потім знову на фронт, він розписався у всіх документах, що йому надав слідчий, а потім зрозумів, що той його надурив, однак скарг на нього не подавав. В подальшому йому пропонували угоду та казали, що через 2 дня він вийде та пройде медичну комісію у новій частині, однак в подальшому строк дії відношення закінчився. 
Також зазначив, що за час перебування на позиціях з 23.12.2025 по 28.01.2025 УБД він не отримав, його навіть не возили робити фотографію, усіх повезли, а його ні. За час служби він 11-12 разів звертався у підрозділах за направленням на ВЛК та з 06.01.2025 по 14.01.2025 очікував ВЛК, яке так і не пройшов, бо сказали йти на «нуль». Що стосується інших військовослужбовців, які відмовились виконати наказ йому нічого не відомо.
Вказав, що робота зам.політами з ними повноцінно не проводилась, з дисциплінарним статутом він фактично обізнаний не був, однак, що таке злочинний наказ йому відомо. За час його служби часто траплялись випадки СЗЧ, і після такого відношення командування у багатьох військовослужбовців виникало бажання піти в СЗЧ, оскільки простіше було піти в СЗЧ ніж померти. 
В останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що з перших днів мобілізації він не ухилявся від виконання військового обов`язку та не заперечує проходження військової служби, він не міг виконати наказ не через відмову, а за станом здоров`я, висловив бажання повернутися до військової служби, однак, за напрямком його фаху- оператором БПЛА та з врахуванням його стану здоров`я, 
За клопотанням сторони обвинувачення судом допитано свідків, які надали наступні показання.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в його посадові обов`язки входить контроль дисципліни та від його оцінки не залежить буде визнано наказ законним чи злочинним. Вищі командири не проводили із ним бесіду щодо узгодження показів у суді.
28.01.2025. він особисто був присутнім і знімав на мобільний телефон події, які відбулись в цей день приблизно о 15:00 на території приватних володінь у с. Горіхове. Зокрема, під відеофіксацію 20 військовослужбовцям було доведено бойове розпорядження приблизно. Група військовослужбовців відмовилась від виконання бойового розпорядження, після чого вони були доставлені до територіального ДБР, а потім у м. Дніпро для обрання запобіжного заходу, а потім доставлені до Павлоградської-Луганської гуапвахти. Що стосується ОСОБА_4 зазначив, що такий категорично відмовився, а потім в ДБР підтвердив свою версію, посилався на медичні проблеми, хоча медичною довідкою це не підтверджено. 
Свідок ОСОБА_13 , суду пояснив, що він є заступником командира роти, на той час він був офіцером психіатричної підтримки персоналу. 28.01.2025 на території приватних володінь у с. Горіхове командир роти ОСОБА_8 доводив бойове розпорядження, під час доведення був присутній медик і все записувалось на мобільний телефон. Наказ було доведено чітко, зачитувався гучно. На оголошені було більше 10 чоловік, не всі військові відмовились виконувати наказ. Військові були забезпечені усім озброєнням, додатковими обладнаннями, провізією та бойовими комплектами, щоб виконати наказ. Щодо морально-психологічного стану зазначив, що стан військовослужбовці оцінювався на час доведення бойового розпорядження. Був огляд лікарів, були довідки ВЛК, хто відмовлявся по стану здоров`я, того скеровували на огляд до лікаря. Він не бачив щоб ОСОБА_4 направляли на огляд до лікаря. Чому саме ОСОБА_4 відмовився виконати наказ він не пам`ятає. Якби ОСОБА_4 не відмовився виконати наказ, вони в ДБР не поїхали б. Серед 9 військовослужбовців, які поїхали в ДБР він нікого особисто не знав, але ОСОБА_4 , серед них був, він пам`ятає це, оскільки брав участь у службовому розслідуванні та складанні відповідних документів.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працює на посаді бойового медика НОМЕР_3 бригади другого батальйону. Був свідком, коли зачитували бойове розпорядження у січні 2025 (точну дату не пам`ятає) і коли були відмови від його виконання. Оголошувалось розпорядження у с. Горіхове командиром 2-ї роти Ростиславом на позивний « ОСОБА_15 » голосно та чітко, та все знімалось на відео. Військових було небагато, не менше 15 чоловіків. Не усі відмовились виконати наказ. Хто відмовився був оглянутий, по ВЛК вони були здорові. Стосовно ОСОБА_4 пояснив, що той казав, що він хворий, однак підтверджуючих документів не було. Він оглядав його – руки й ноги були на місці, значить може служити. Він не лікар, а бойовий медик, з медичної освіти в нього курс бойового медика. Огляд військовослужбовці проводився на дворі, поверхнево. Оголошення бойового розпорядження і огляд були в одному місці, на кожного військовослужбовця по 2 хвилини. ОСОБА_4 йому медичних довідок не надавав, на обстеження він його не скеровував. Медичний висновок не складав і в картку ніяких записів після огляду не вносив. Щодо його освіти зазначив, що пройшов курси та отримав сертифікат, в його повноваження входить надати першу медичну допомогу в разі поранення, щоб довезли живим до лікарні. Якщо у військовослужбовця з`являються болі, військовий завчасно звертається до нього, потім він звертається до батальйонного медика і вони везуть військовослужбовця до медпункту де його оглядає фельдшер.
В нього ніколи такого не було, щоб людина перед бойовим розпорядженням звернулась із гострою біллю. Він не був бойовим медиком їх роти, прийшов на освідчення військовослужбовців. За кожною ротою повинен бути закріплений свій бойовий медик, однак в той час у цього підрозділу свого медика не було.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він був офіцером відділення психологічної підтримки, наразі є звільненим, та в його обов`язки входило мотивувати солдат на виконання бойових завдань. До оголошення наказу він частково провів свою роботу. В його підпорядкуванні ОСОБА_4 не був. Дату події він не пам`ятає, однак пам`ятає, що це було у с. Горіхове, в будівлі (сільська хата) було построєно підрозділ, приблизно 20 чоловік і оголошено бойовий наказ. Деталі він не пам`ятає, однак все було зачитано чітко. Скільки чоловік відмовилось виконати розпорядження, їх прізвища та причину відмови він не пам`ятає, Чи фіксувався факт відмови на відео теж не пам`ятає. Як виглядає ОСОБА_4 теж не пам`ятає. Він не пам`ятає чи були військовослужбовці забезпечені усім необхідним для виконання наказу та йому не відомі які наслідки встановлені за невиконання наказу. 
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що був командиром роти з вересня 2024, де проходив службу ОСОБА_4 . Приблизно у лютому 2025 у с. Горіхове ним було усно чітко доведено бойове розпорядження, деякі хлопці відмовились його виконувати. Серед тих, хто відмовився був ОСОБА_4 , хоча він усіх попереджав про кримінальну відповідальність за відмову. Підстав для невиконання не було - потрібно боронити Україну. Це була пряма відмова від виконання бойового розпорядження. Причина відмови була «у них в голові». Вказані події було зафіксовано під відеозапис. Причин для відмови не булло, просто відмова. Усі військовослужбовці були укомплектовані бойовими спорядженнями. З якими словами ОСОБА_4 відмовився виконати розпорядження він не пам`ятає та чи звертався ОСОБА_4 до нього щодо свого стану здоров`я він теж не пам`ятає. Під час оголошення розпорядження був присутнім медик з другого батальйону їхнього підрозділу.
На доведення винуватості у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину прокурором надано наступні письмові докази.
- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 620250500100006133 від 08.02.2025, за змістом якого за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 28.01.2025 приблизно о 14:00 перебуваючи у місці тимчасового розташування підрозділу поблизу АДРЕСА_2 військовослужбовці військової частини, серед яких був ОСОБА_4 в у мовах воєнного стану відмовились виконувати бойове розпорядження командира 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону ( Том 2 а.с.111);
- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 30.01.2025 з долученим відеозаписом до нього, відповідно до змісту якого зазначено обставини вчинення кримінального правопорушення 28.01.2025 у н.п. Горіхове Покровського району дев`яти військовослужбовцями НОМЕР_1 , зокрема і ОСОБА_4 , а саме відкрита відмова від виконання бойового розпорядження із посиланням на незадовільний стан здоров`я виконання висунутого наказу. 
Також у протоколі зазначено, що перед доведенням бойового розпорядження усі військовослужбовці були оглянуті старшим бойовим медиком вч НОМЕР_1 , будь-яких медичних протипоказань щодо придатності їх за станом здоров`я до виконання бойового розпорядження завдання не мали ( Том 2 а.с.112-117);
- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 30.01.2025 з долученим відеозаписом до нього, відповідно до змісту якого зазначено обставини вчинення кримінального правопорушення 28.01.2025 у н.п. Горіхове Покровського району, зокрема ОСОБА_4 , а саме відкрита відмова від виконання бойового ( Том 2 а.с.118-123);
- протоколом зняття показань приладів та технічних засобів, що мають функціїї фото-, кінозйомки, відеозапису від 29.01.2025 з додатками, з якого вбачається з відеозапису пряма відмова ОСОБА_4 від виконання бойового розпорядження (Том 2 а.с. 124-127);
- довідкою військово-лікарської комісії №186/189 від 12.09.2024, згідно якої ОСОБА_4 придатний до військової служби (Том 2 а.с. 128);
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 284 від 13.09.2024 ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, призначено на посаду оператора 2 відділення ударних безпілотних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення. (Том 2 а.с. 130 на звороті);
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 369 від 04.12.2024 солдат ОСОБА_4 з 04.12.2024 призначено на посаду оператора 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (Том 2 а.с. 131);
- військовий квиток ОСОБА_4 серівї АГ №639028 (том 2 а.с.133-135);
- довідка військової частини НОМЕР_1 № 10575 від 29.01.2025 відповідно дот змісту якої ОСОБА_17 перебуває на військовій службі за моблізацією у ВЧ НОМЕР_1 від 28.09.2024 по теперішній час (25.01.2025) (Том 2 а.с. 136);
- медична характеристика на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2025, відповідно до змісту якої відомості щодо звернень ОСОБА_18 за амбулаторною допомогою до медичного пункту в/ч НОМЕР_1 відсутні, відомості щодо госпіталізації ОСОБА_4 до закладів охорони здоров`я відсутні (Том 2 а.с. 137);
- службова характеристика солдата ОСОБА_4 від 28.01.2025, відповідно до змісту якої за період служби зарекомендував себе посередньо, свої обов`язки виконував на задовільному рівні, на критику реагував недостатньо, до служби ставиться без ентузіазму, задовільно володіє зброєю, повільно реагує в умовах різкої зміни ситуації, має слабо сформоване патріотичне мислення, виконувати військовий обв`язок не готовий (Том 2 а.с. 138);
- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_4 від 29.01.2025 № 21110/1(Том 2 а.с. 139-141);
- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України військовослужбовцем ОСОБА_4 № 1/1295 від 28.01.2025 (Том 2 а.с. 142-144);
- Витяг з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних сил України полковника ОСОБА_7 , №БР-1/467дск від 26.01.2025 (Том 2 а.с. 145-146);
- Витяг з бойового розпорядження НОМЕР_3 окремої механізованої бригади №БР-523/287 дск від 27.01.2025, було доведено командиром 2 роти 2 механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 , згідного до якого, оператору 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 до 22:00 годин 28.01.2025 необхідно вибути до населеного пункту АДРЕСА_3 для відновлення та закріплення ПВ «Мак» (Том 2 а.с.147);
- витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2025, в якому зазначено, що серед інших, солдат ОСОБА_4 відмовився виконувати БР 153 омбр №БР-1/467 дск (Том 2 а.с. 148);
Суд вважає вищеописані досліджені докази надані стороною обвинувачення належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.
На доведення не винуватості у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину стороною захисту надано наступні письмові докази.
-заява ОСОБА_4 адресована прокурору від 30.01.2025, відповідно до змісту якої, надав письмові пояснення про події з часу його мобілізації, стану здоров`я, а також те, що у Німеччині він вивчав дрони та не може виконувати важкі навантаження, категорично не відмовляється від несення військової служби, однак вимагає перевести його в підрозділ, який займається дронами, щоб повноцінно служити, відповідно отриманим знанням та фізичним можливостям (Том 1 а.с. 198-199);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2024 про забезпечення йому можливості пройти ВЛК з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби (Том 1 а.с. 200);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_4 від 27.09.2024 про направлення його на проходження повторної військово-лікарської комісії за станом здоров`я (Том 1 а.с. 201);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2024 про різке погіршення стану здоров`я та забезпечення йому можливості пройти ВЛК з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби (Том 1 а.с. 202-203);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 від 24.01.2025 про вирішення питання щодо надання можливості виконувати свої службові обов`язки відповідно до його військово-облікової спеціальності - оператора БПЛА та переведення його вч НОМЕР_5 (Том 1 а.с. 204);
-сертифікат № UAD 538 від 01.12.2024 та додаток до сертифікату (строк дії 01.12.2025) ОСОБА_19 про проходження теоретичного та практичного курсу «тактика застосування БПЛА мультироторного типу в бойових умовах» (Том 1 а.с. 205-206);
-свідоцтво про проходження кваліфікаційного навчання ОСОБА_19 про успішне закінчення навчання за спеціальністю «Зовнішніх екіпажів безпілотних авіаційних комплексів (безпілотних літальних апаратів) мультироторного типу» (Том 1 а.с. 207);
-консультативний висновок спеціаліста гастроентера від 25.11.2024 (Том 1 а.с. 208-209);
- виписку із медичної карти амбулаторного хворого № 1967 про те, що у період з 30.01.2020 по 03.02.2020 ОСОБА_4 перебував на лікуванні із діагнозом гострий панкреатіт (том 1 а.с. 211-212);
-виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 31.01.2023 (Том 1 а.с. 213);
-відповідь ВЧ НОМЕР_1 від 27.06.2025 захиснику ОСОБА_5 про те, що звільнення ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України чинним законодавством не передбачено.
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_6 від 01.04.2025 до ВЧ НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_6 (Том 2 а.с. 164);
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_6 від 08.04.2025 до прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону щодо розгляду клопотання про можливість проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_6 (Том 2 а.с. 165);
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_7 від 07.04.2025 до прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону щодо розгляду клопотання про можливість проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_7 (Том 2 а.с. 166);
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_7 від 07.04.2025 до ВЧ НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_7 (Том 2 а.с. 167);
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_7 від 08.09.2025 до прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону щодо розгляду клопотання про можливість проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_7 (Том 3 а.с. 47);
-рекомендаційний лист ВЧ НОМЕР_7 від 08.09.2025 до ВЧ НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_4 подальшої військової служби у ВЧ НОМЕР_7 (Том 3 а.с. 48);
-скріншоти переписок від 06.01.2025 (між якими абонентами не зазначено) (Том 3 а.с.209);
-довідка КНП Олександрівської клінічної лікарні (Том 3 а.с. 210);
-скріншоти переписок від 30.11.2024, 06.01.2025, 09.01.2025, 26.01.2025, 27.01.2025 (між якими абонентами не зазначено) (Том 3 а.с. 211-214);
-скріншоти медичних документів (Том 3 а.с. 215-218);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 від 20.01.2025 про вирішення питання щодо надання можливості виконувати свої службові обов`язки відповідно до його військово-облікової спеціальності - оператора БПЛА (Том 3 а.с. 219);
-рапорт ОСОБА_4 адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2024 про різке погіршення стану здоров`я та забезпечення йому можливості пройти ВЛК з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби (Том 3 а.с. 220);
-форма 100 (Том 3 а.с. 221-222);
-фотографія ноги чоловіка (Том 3 а.с. 223);
-листок огляду лікаря-травматолога від 04.01.2026 ОСОБА_4 (Том 4 а.с.23);
-виписка з медичної карти ОСОБА_4 від 05.01.2026 (Том 4 а.с. 24)
-запис лікаря -терапевта від 21.11.2025 (Том 4 а.с. 25);
-висновок лікаря-ендоскопіста № 627 від 21.11.2025 (Том 4 а.с. 26); 
-запис журналу рентоген досліджень 050/0 (Том 4 а.с. 39-40);
-рентгенологічне дослідження №4866 від 17.12.2025 р. (Том 4 а.с. 39-41);
-магнітно-резонансна томографія кінцівки №050/o (1 довідка) (Том 4 а.с. 42);
-рентгенологічне дослідження №4866 від 17.12.2025 р. ШВХ в 2-х проекціях (Том 4 а.с. 41);
-висновок лікаря-ендоскопіста №679 від 17.12.2025 (Том 4 а.с.43);
-запис лікаря-невропатолога від 02.01.2026 р. (Том 4 а.с. 44)
-магнітно-резонансна томографія (3 довідки) від 23.01.2024 (Том 4 а.с. 44-45);
-запис лікаря-хірурга судинного від 02.01.2026 (Том 4 а.с. 46);
-запис лікаря-травматолога від 05.01.2026 (Том 4 а.с. 46);
-аудіограма ОСОБА_4 №544 з супутніми дослідженнями(Том 4 а.с. 47);
-службова характеристика ОСОБА_4 з гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2025 р. (Том 4 а.с. 48);
-витяг з наказу начальника Білоцерківського зонального відділу ВСП № 367 від 26.12.2025 (Том 4 а.с. 49);
-витяг із наказу вч НОМЕР_1 № 375 від 30.12.2025 р. (Том 4 а.с. 50);
-результати досліджень Сінево (3 довідки) (Том 4 а.с. 39,40, 43 на звороті).
Суд вважає вищеописані надані та досліджені докази стороною захисту частково належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.
Водночас, суд не бере до уваги наступні докази надані стороною захисту, а саме: скріншоти переписок від 06.01.2025 (Том 3 а.с.209), скріншоти переписок від 30.11.2024, 06.01.2025, 09.01.2025, 26.01.2025, 27.01.2025 (Том 3 а.с. 211-214), фотографію ноги чоловіка (Том 3 а.с. 223), оскільки дані письмові докази не містять ідентифікуючих даних між ким ці повідомлення та чия частина тіла де, коли та за яких умов сфотографована.
Статею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Серед основних засад судочинства закріплено, зокрема такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, здійснює судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема на основі змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах висунутого обвинувачення.
Стаття 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Також суд вважає за необхідне зауважити, що кримінальна відповідальність за ч.4 ст. 402 КК України передбачена за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, вчинену в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Одним із головних загальних обов`язків усіх військовослужбовців є обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників), крім явно злочинних. Це обумовлено характерним для всіх військових формувань принципом єдиноначальності.
Так, життя і діяльність Збройних Сил України побудовані на принципі повної єдиноначальності командирів і начальників. Суть єдиноначальності полягає в зосередженні у командира всіх функцій управління ввіреним підрозділом. Він повністю відповідає за бойову підготовку, військову дисципліну, стан озброєння, бойової техніки, транспорту, матеріально-побутове і медичне забезпечення військової частини. Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадків віддавання явно злочинного наказу та розпорядження. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. Непокора є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.
Безпосереднім об`єктом злочину є порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості та військової честі.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом – Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. 
Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. 
Стаття 31 Статуту дає визначення прямих та безпосередніх начальників, а ст. 32 - визначення начальників залежно від їх військових звань.
З об`єктивної сторони цей злочин вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу.
Також, відповідно до статті 101 Статуту, командир батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону.
Командир батальйону підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону.
Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання молодший лейтенант належить до молодшого офіцерського складу, звання солдат належить до рядового складу.
Статтею 32 Статуту також передбачено, що молодший лейтенант за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.
Також відповідно до статті 111 Статуту, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.
Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.
Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
Начальник - особа, якій постійно чи тимчасово підлеглі інші військовослужбовці. Різняться начальники за службовим положенням та за військовим званням. Начальники, яким військовослужбовці підлеглі по службі, - прямі начальники, а найближчий з них - безпосередній начальник.
До військових начальників слід відносити військовослужбовців, які для виконання певних завдань мають у своєму розпорядженні підлеглих, наділені правом віддавати останнім накази, розпорядження та інші обов`язкові для виконання вимоги і застосовувати щодо них дисциплінарну владу. Під військовими начальниками у військових статутах та інших актах військового законодавства розуміються: 1) начальники за службовим положенням (посадою), тобто військовослужбовці, котрим доручено постійно чи тимчасово керувати службовою діяльністю інших військовослужбовців або робітників та службовців (підлеглих); 2) начальники за військовим званням.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у т.ч. і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Для кваліфікації діяння за ст. 402 КК України не має значення, постійно чи тимчасово, письмовим чи усним розпорядженням призначено такого військовослужбовця виконувати обов`язки начальника.
Взагалі, до категорії військових начальників потрібно відносити всіх військовослужбовців, які мають підлеглих під час несення спеціальних служб (караульної, патрульної, внутрішньої, вахтової, бойового чергування, прикордонної) та користуються правом віддавати підлеглим накази і розпорядження в інтересах виконання завдань тієї чи іншої спеціальної служби.
Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.
Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось).
Наказ (розпорядження) може бути відданий письмово, усно або іншим способом, переданий безпосередньо підлеглому або через інших осіб, у тому числі по телефону, телеграфу, радіозв`язку тощо. З деяких питань військової служби встановлена тільки письмова форма віддання наказів (наприклад, з питань витрати грошових коштів).
Суттєве кримінально-правове значення має характер відданого наказу.
Так, наказ завжди має бути конкретним. Тому не можна розглядати як невиконання наказу невиконання військовослужбовцем загальних вимог служби, які містяться в статутах, порадниках, інструкціях тощо. Крім того, наказ має бути законним і виданим тільки в межах компетенції відповідної службової особи, а наказ з фінансових, матеріально-технічних та кадрових питань, - крім того, у письмовій формі. Якщо наказ виданий з порушенням вимог, які до нього пред`являються законодавством, він є незаконним.
Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав. Разом з тим у випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження вони не підлягають виконанню (ст. 60 Конституції України). Підлеглий, який виконав явно злочинний наказ, та начальник, який його віддав, підлягають кримінальній відповідальності за вчинене.
Крім того, у кожному конкретному випадку має бути з`ясовано, чи не обумовлене невиконання наказу тим, що він був сформульований невиразно, нечітко й незрозуміло, допускав подвійне тлумачення або чи не був він перешкодою для виконання наказу іншого начальника.
Відповідальність за ст. 402 КК настає за невиконання наказу, який містить конкретну вимогу. Невиконання вимог загальних обов`язкових норм, що містяться у статутах, рекомендаціях, інструкціях, не може розглядатися як непокора.
Відкрита відмова від виконання наказу визначає найбільш зухвалу форму невиконання. При такій непокорі підлеглий у категоричній формі усно або письмово заявляє, що він виконувати наказ не буде. Підлеглий також може мовчки демонстративно вчиняти дії, які свідчать про те, що наказ виконуватись не буде. Відмова може бути заявлена віч-на-віч або прилюдно. Публічна непокора, особливо перед строєм, як правило, свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.
Непокору слід вважати закінченим злочином з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту навмисного його невиконання незалежно від настання наслідків.
З суб`єктивної сторони відкрита відмова виконати наказ начальника вчинюється тільки з прямим умислом.
Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації значення не мають.
Суб`єктом злочину можуть бути військовослужбовець чи військовозобов`язаний під час проходження зборів, які за своїм службовим становищем чи військовим званням є підлеглими начальнику, що віддав наказ.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив військову службу на посаді на посаді оператора 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи військове звання солдат, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 28.01.2025 о 14 год. 53 хв., перебуваючи на території одного з приватних будинків в населеному пункті Горіхове, Покровського району, Донецької області, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 №БР-523/287дск. КСП – Новопавлівка від 27.01.2025, яке винесено на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних сил України полковника ОСОБА_7 , №БР-1/467дск від 26.01.2025, що було доведено командиром 2 роти НОМЕР_2 механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 , згідного до якого, оператору 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 до 22:00 годин 28.01.2025 необхідно вибути до населеного пункту Срібне, Покровського району, Донецької області для відновлення та закріплення ПВ «Мак» – відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Крім того, у судовому засіданні було оглянуто та досліджено компакт-диск DVD-R із відеозаписом доведення бойового розпорядження БР-523/287 дск від 27.01.2025 встановлено, що 28.01.2025 о 14 год. 53 хв. на території одного з приватних будинків в населеному пункті Горіхове, Покровського району, Донецької області командиром 2 роти НОМЕР_2 механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 в присутності трьох свідків, серед яких був медик та який зазначив, що усі військовослужбовці придатні для несення служби, довів до особового складу зміст №БР-1/467дск від 26.01.2025, винесеного на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних сил України полковника ОСОБА_7 №БР-1/467дск від 26.01.2025, який було доведено усно визначеним для його виконання військовослужбовцям, у тому числі і солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Отримавши зазначене бойове розпорядження солдат ОСОБА_4 вказав, що наказ зрозумів та зазначив, що не може виконувати за станом здоров`я.
Наказ віддавався усно, чітко, на близькій відстані до військовослужбовців у тому числі і до підсудного, та був сформульований чітко, не припускав подвійного тлумачення, мав однозначне формулювання: вибути зазначеним в наказі військовослужбовцям на визначені позиції для подальшого виконання бойових завдань, а тому будь-якого додаткового роз`яснення не потребував, та підлягав безумовному виконанню ОСОБА_4 .
Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про неможливість виконання бойового наказу за станом здоров`я, оскільки надані стороною захисту медичні документи стосується частини захворювань ОСОБА_4 , які були в обвинуваченого до часу мобілізації та не містять інформацію про захворювання, які унеможливлювали несення військової служби ОСОБА_4 , частина медичної документації у період служби ОСОБА_4 не містить інформації про обмеження придатності чи не придатності до військової служби. Зокрема, на час вчинення кримінального правопорушення висновок ВЛК від № 186/189 від 12.09.2024 не скасований, не оскаржений, тобто такий, що чинний.
Аналогічно, що стосується рапортів ОСОБА_4 від 27.09.2024, 10.12.2024, 24.01.2025 про забезпечення йому можливості пройти ВЛК з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, суд критично сприймає, оскільки у період з 24.02.2022 (оголошено воєнний стан в Україні та оголошено загальну мобілізацію) до 12.09.2024 (дати мобілізації) ОСОБА_4 мав можливість самостійно пройти військово-лікарську комісії та встановлення відповідно придатності, часткової придатності чи не придатності несення військової служби. 
Суд звертає увагу, що згідно довідки військово-лікарської комісії №186/189 від 12.09.2024 ОСОБА_4 придатний до військової служби. Вказаний висновок ВЛК ним не оскаржувався.
Крім того, відповідно до медичної характеристики вч НОМЕР_1 від 28.01.2025 за період проходження служби у вч НОМЕР_1 жодних звернень ОСОБА_4 за амбулаторною допомогою зафіксовано не було. 
Що стосується інших медичної документації, суд зазначає, що такі обстеження здійснено після звільнення з під варти у грудні 2025 ( у зв`язку із внесенням застави), тобто після часу та дати вчиненого інкримінованого кримінального правопорушення.
Також, що стосується доводів захисту про рекомендаційних листів інших військових частин військових частин, суд звертає увагу, що вказані рекомендаційні листи не містять інформації щодо неможливості виконання наказу за станом здоров`я в цілому, а лише зазначають щодо можливості розгляду питання про переведення ОСОБА_4 до іншої військової частини.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 402 КК України, так як він, будучи військовослужбовцем, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. У випадку доведення вини, обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_4 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується зарекомендував себе посередньо, свої обов`язки виконував на задовільному рівні, на критику реагував недостатньо, до служби ставиться без ентузіазму, задовільно володіє зброєю, повільно реагує в умовах різкої зміни ситуації, має слабо сформоване патріотичне мислення, виконувати військовий обв`язок не готовий.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено не встановлено. 
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його відношення до вчиненого, не можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 11.12.2025 відносно обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11.12.2025 по 08.02.2026 включно з можливістю внесення застави у розмірі 151 400 гривень, (Т. 4 а.с. 12-14).
26.12.2025 обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою суду застави (Т. 4 а.с. 19).
З огляду на вищенаведене, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді застави.
Цивільний позов не пред`являвся.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити існуючий, - у вигляді застави.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
Після затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку та припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави, обраної стосовно останнього, заставу за ОСОБА_4 у розмірі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області 18.12.2025 за ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 11.12.2025 (справа № 208/1958/25) повернути заставодавцю.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, починаючи з 03.02.2025 по 26.12.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) відсутні.
Речові докази: лазерні компакт-диски DVD-R із відеозаписами проведення слідчих експериментів від 30.01.2025 та доведення бойового розпорядження БР-523/287 дск від 27.01.2025 - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1