РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року 	справа № 580/11332/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) в якій просить:
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не встановлення всіх обставин та критеріїв для направлення подання щодо пониження у військовому званні на один ступінь до вищестоящого органу військового управління військової частини НОМЕР_2 ;
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо застосування дисциплінарного стягнення "Пониження у військовому званні на один ступінь";
-скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 №4/0КП від 01.09.2025;
-скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 №112 від 03.09.2025;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 поновити у військовому званні "підполковник" з дня пониження;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення за час мого перебування у нижчому військовому званні моменту застосування дисциплінарного стягнення "Пониження у військовому званні на один ступінь".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказами командира військової частини НОМЕР_2 позивача було безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "Пониження у військовому званні на один ступінь". Позивач вважає, що вжиті дисциплінарні заходи в їх сукупності не відповідають елементарним вимогам діючого законодавства у кваліфікації як ступеня суспільної небезпеки правопорушення так і принципу співмірності правопорушення та покарання за нього. Вказує, що наявність алкоголю в крові з метою визначення його вживання могли бути лише прямі докази розпиття спиртних напоїв на території військової частини, а також вчинення правопорушень в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби.
Військова частина НОМЕР_1 подала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача вказував, що під час перебування в батальйоні резерву, призначеному для доукомплектування військ, ОСОБА_1 багаторазово притягався до адміністративної відповідальності. Наголошено, що ОСОБА_1 систематично з липня 2022 по червень 2025 вживав алкогольні напої на території військових частин як у службовий, так і в позаслужбовий час, перебував на службі в нетверезому стані. Факти перебування військовослужбовця у такому стані встановлені належним чином у кожному випадку, а з`ясування мотивів та шляхів потрапляння алкоголю в організм не є обов`язковим. Вказано, що ОСОБА_1 виявив усі негативні якості порушника військової дисципліни, своїми безвідповідальними діями послаблював боєздатність підрозділів, в яких проходив службу, ставив під зрив виконання службових завдань, свідомо дискредитував звання офіцера Збройних Сил України, негативно впливав на морально-психологічний стан військовослужбовців, які старанно та чесно виконують службові обов`язки в умовах ведення бойових дій із захисту нашої Батьківщини від навали російських окупантів, в час коли все українське суспільство згуртувалось і робить все можливе для наближення перемоги над ворогом. У зв`язку із зазначеним вище командування військової частини НОМЕР_1 28.08.2025 звернулось із відповідним клопотанням до вищого командування щодо накладення на підполковника ОСОБА_1 , офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного стягнення - «пониження у військовому званні на один ступінь».
Військова частина НОМЕР_2 подала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача вказував, що за результатами розгляду клопотання командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2025 №2175/2267, наказами командира військової частини НОМЕР_2 за порушення вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, що паплюжить та дискредитує високе звання офіцера Збройних Сил України, офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення -"пониження у військовому званні на один ступінь" та наказано не виплачувати щомісячну премію за вересень 2025 року. За таких обставин позов є необгрунтованим
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 офіцером резерву 3 взводу резерву офіцерського складу 1 роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно листка бесіди від 26.12.2024 ОСОБА_1 доведено про заборону та наслідки вживання алкогольних та наркотичних речовин, а також заборону самовільного залишення розташування військової частини та порядок звернення до командирів.
Під час перебування на військовій службі ОСОБА_1 в умовах воєнного стану притягався до адміністративної відповідальності:
-постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.07.2022 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (справа №752/8279/22);
-постановою Оболонського районного суду міста Києва від 12.10.2022 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (справа №756/8564/22);
-постановою Оболонського районного суду міста Києва від 27.10.2022 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (справа №756/9139/22);
-постановою Оболонського районного суду міста Києва від 09.11.2022 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (справа №756/10419/22);
-постановою Оболонського районного суду міста Києва від 29.11.2022 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 (сім) діб (справа №756/11082/22);
-постановою Оболонського районного суду міста Києва від 10.02.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 (десять) діб (справа №756/1681/23);
-постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 06.03.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (справа №572/847/23);
-постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 05.06.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (справа № 933/260/23);
-постановою Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень (справа №621/2864/23);
-постановою Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк десять діб (справа №621/3503/23);
-постановою Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (справа №621/4285/23);
-постановою Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2023 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (справа №621/4726/23);
-постановою Холодногірського районного суду міста Харкова від 13.02.2024 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахтістроком 10 (десять) діб (справа №642/7194/23);
-постановою Острозького районного суду Рівненської області від 06.12.2024 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн. (справа №567/2004/24);
-постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2025 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (справа №711/1601/25);
-постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.04.2025 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (справа №711/3176/25);
-постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2025 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 (десять) діб (справа №711/3207/25);
-постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2025 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 (десять) діб (справа №711/5822/25).
Також, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2025 № 60 підполковника ОСОБА_1 було позбавлено премії повністю за лютий 2025 року у зв`язку зі скоєнням адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.03.2025 № 51 підполковнику ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «Догана».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.04.2025 № 94 підполковнику ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2025 №121 підполковника ОСОБА_1 було позбавлено премії повністю за квітень 2025 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.06.2025 № 150 підполковнику ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2025 №182 підполковника ОСОБА_1 було позбавлено премії повністю за червень 2025 року.
28.08.2025 командування військової частини НОМЕР_1 звернулось із відповідним поданням до вищого командування - командира військової частини НОМЕР_2 щодо накладення на підполковника ОСОБА_1 , офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного стягнення - «пониження у військовому званні на один ступінь».
Клопотання вмотивовано тим, що з 19 грудня 2024 року у списках змінного складу військової частини НОМЕР_1 перебуває підполковник ОСОБА_1 , офіцер резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 . За час проходження служби зазначений військовослужбовець відзначився проявом низьких морально-ділових якостей, нехтуванням честю, гідністю та самоповагою офіцера, безвідповідальним ставленням до військової служби і вимог Статутів Збройних Сил України, неодноразово отримував дисциплінарні і адміністративні стягнення за порушення військової дисципліни, виявляв повне ігнорування критики щодо вкрай недбалого виконання військового обов`язку. Негативним ставленням до виконання службових обов`язків, моральних норм та відповідальності за скоєні вчинки, порушуючи вимоги статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, положення статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підполковник ОСОБА_2 дискредитує звання офіцера Збройних Сил України.
За результатами розгляду клопотання командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2025 №2175/2267, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.09.2025 №4/ОКП за порушення вимог статей 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, що паплюжить та дискредитує високе звання офіцера Збройних Сил України, офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення -"пониження у військовому званні на один ступінь". Наказано відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 не виплачувати щомісячну премію за вересень 2025 року.
Пунктом 46 наказу командира 11 армійського корпусу оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України" від 03.09.2025 №112 (по особовому складу) відповідно до пункту 76 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а також керуючись статтями 4, 48, 56, 83 та 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підполковника ОСОБА_1 , офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу НОМЕР_3 батальйону резерву 11 армійського корпусу оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, в порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності понижено у військовому званні на один ступінь до військового звання "майор" (далі - оскаржувані накази).
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.
Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців. (ст. 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).
Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю). Кожний командир (начальник) зобов`язаний забезпечити у підпорядкованій йому частині (підрозділі) додержання військовослужбовцями правил особистої і громадської гігієни. (ст. 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно із ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.(ст. 56 Дисциплінарного статуту).
При чому, згідно із ст. 92 Дисциплінарного статуту, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.
Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, у разі якщо у командира дисциплінарної влади недостатньо для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.
Як встановлено судом, 06.12.2024 постановою Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/2004/24 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Судом встановлено, що позивач 05.12.2024 у вечірній час був виявлений на території військової частини НОМЕР_4 разом з двома іншими військовослужбовцями з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, нечітка мова та хода, неадекватна поведінка, порушення координації рухів, нецензурні висловлювання до оточуючих військовослужбовців. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора в медичному закладі відмовився. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення позивач не визнав.
27.02.2025 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/1601/25 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння було виявлено під час його повернення на територію військової частини. Позивач в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2025 №51 за скоєння цього адміністративного правопорушення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення "догана".
14.04.2025 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/3176/25 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Його було визнано винним у вживанні 12.04.2025 алкогольних напоїв та виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані на території тимчасово розташованої військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 . Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.
15.04.2025 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/3176/25 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 днів. Встановлено, що 13.04.2025 ОСОБА_1 вжив алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані на території тимчасово розташованої військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 . Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2025 №94 за скоєння 12.04.2025 та 13.04.2025 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на ньогодисциплінарне стягнення "сувора догана".
26.06.2025 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/5822/25 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 днів. Встановлено, що 24.06.2025 ОСОБА_1 вжив алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в стані сп`яніння. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення позивач визнав частково. Повідомив, що протокол відносно нього складено з порушеннями.
Таким чином, виходячи з аналізу приписів вимоги статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, положення статей 1,4, 5, 6, 45, 48, 56, 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо направлення подання про пониження у військовому званні на один ступінь до вищестоящого органу військового управління військової частини НОМЕР_2 є правомірні, а застосовані заходи дисциплінарного стягнення військовою частиною НОМЕР_2 виправданими.
При цьому, стверджуючи про протиправність спірних наказів, позивач зазначає, що його вину не доведено та не встановлено.
Однак, згідно постанов зокрема Придніпровського районного суду м. Черкаси позивача неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та наказами командира військової частини НОМЕР_1 за скоєння адміністративних правопорушень позивача притягували до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
При цьому, згідно п. 5 розділу XVI порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
Отже, дії відповідача про позбавлення премії здійсненні у визначеному законодавством порядку.
Щодо іншої частини позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату грошового забезпечення позивача, то суд зазначає, що вони є похідними, а тому задоволенню також не підлягають.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370, 378 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Петро ПАЛАМАР