ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 12 грудня 2025 р. 	Справа № 520/34875/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Бегунца А.О. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від   13.03.2025 у справі №520/34875/24
за позовом           ОСОБА_1        
до        Військової частини НОМЕР_1                             
про визнання протиправними дії, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту -  позивач,   ОСОБА_1 ) звернувся з позовом в якому просив суд:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбаченої Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбачену Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення  - січень 2008 року;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за №178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нарахуванні і виплаті не в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і невиплаті в повному обсязі додаткової грошової винагороди у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких   виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, внаслідок невнесення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової грошової винагороди в розрахунку за всі дні його безпосередньої участі у бойових діях за серпень 2022 року, за вересень 2022 року, за жовтень 2022 року відповідно до змісту Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити в повному обсязі додаткову грошову винагороду в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розрахунку за дні:
які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2190 від 05.09.2022 та Додатку №1 до Наказу за серпень 2022року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;
які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2583 від 05.10.2022 та Додатку №1 до Наказу за вересень 2022 року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;
які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2986 від 05.11.2022 та Додатку №1 до Наказу за вересень 2022року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і невиплаті в повному обсязі додаткової грошової винагороди в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких   виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 01.07.2023 по 15.11.2023, в тому числі за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням, отриманим ним під час захисту Батьківщини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і невиплаті в повному обсязі додаткову грошову винагороди в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 01.07.2023 по 15.11.2023, в тому числі за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням, отриманим ним під час захисту Батьківщини.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі                     №520/34875/24 скасовано. 
Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбаченої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбачену Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення  - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1  індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 в сумі 231 587 (двісті тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) грн. 62 коп. відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , яка полягають у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 не в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі                 ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати   ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.07.2023 по 14.07.2023.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1  додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.07.2023 по 14.07.2023 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди  за цей період.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
01.12.2025 позивач звернувся Другого апеляційного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання щодо розподілу судових                   витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи №520/34875/24, у загальній                        сумі 40 000,00  грн. 
Відповідачем подано заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити у її задоволенні.
В обґрунтування заперечення зазначає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню, як не співмірна та явно завищена.
Вважає, що виконані види робіт не мають самостійного значення для вирішення справи.
Крім того, зазначив, що позивач не заявляв вимогу про стягнення судових витрат під час розгляду справи судом першої інстанції, що унеможливлює стягнення судових витрат за послуги, надані адвокатом під час розгляду справи судом першої інстанції.
Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволенні заяви позивача.
Отже, вказане заперечення є клопотанням відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в розумінні вимог ч. ч. 6, 7 ст.134 КАС України.
Колегія суддів, розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, докази по справі, заперечення відповідача, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом                     не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд не приймає уваги посилання відповідача, викладені в запереченні на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, про те, що позивач не заявляв вимогу про стягнення судових витрат під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки в позовній заяві останнім заявлено вимоги до суду щодо покладення на відповідача судових витрат (а.с.24).
Згідно частини першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.10.2023 у справі №1740/2143/18, від 06.12.2023 у справі №140/763/22.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат застосовує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
За правилами оцінки доказів, встановлених ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження понесених витрат позивач надав наступні документи: договір про надання правової допомоги від 10.01.2024;  додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2024; рахунок від 01.12.2025; звіт за договором про надання правової допомоги від 10.01.2024 від 01.12.2025;  ордер серії АХ №1246178 від 11 квітня 2025; свідоцтво про право на адвокатську діяльність №996 від 01 липня 2011.
Судом встановлено, що представництво інтересів позивача в суді здійснював                            адвокат Лиска П.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 10.01.2024.
За умовами договору про надання правової допомоги від 10.01.2024, гонорар адвоката визначається у додатковій угоді. Факт надання правової допомоги підтверджується звітом адвоката, наданням допомоги належним чином або актом здачі - приймання. Оплата гонорару на підставі звіту адвоката або рахунку з переліком послуг є підтвердженням прийняття таких послуг.
Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2024 від 10.01.2024 , укладеного між позивачем (клієнтом) та адвокатом  Лискою П.О., гонорар адвоката за надання правових послуг складає 40 000, 00 грн., які сплачуються протягом 100  банківських днів з моменту надходження виплати грошового забезпечення на рахунок клієнта. Гонорар підлягає оплаті готівкою або безготівковою формою.
Відповідно до звіту за договором про надання правової допомоги від 10.01.2024 від 01.12.2025 на виконання умов договору про надання  правової допомоги від 10.01.2024 адвокатом Лискою П.О. надано позивачу правову допомогу.
Згідно рахунку від 01.12.2025 позивачу на підставі договору про надання правової допомоги від 10.01.2024 від 01.12.2025, звіту від 01.12.2025 виставлено рахунок на оплату гонорару адвоката у розмірі 40 000, 00 грн.
Надаючи оцінку наданим позивачу послуг з правової допомоги в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо такої послуги як "надання клієнту усної консультації, правової інформації і роз`яснень з правових питань з приводу необхідності звернення до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України із адвокатськими запитами, зверненнями, заявами щодо отримання інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення військовослужбовцю, індексації грошового забезпечення та щодо здійснення виплат, які не були проведені", колегія суддів зазначає, що остання не є окремим видом правової допомоги, а фактично є частиною послуг зі складання документів, пов`язаних з такими запитами, зверненнями, заявами.
Стосовно таких послуг, як "складення і відправка заяв та адвокатських запитів до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України"; "ознайомлення з відповідями на адвокатські запити"; "складення заяви про нарахування і виплату ОГД у зв`язку зі звільненням"; заяви про виготовлення довідки про вартість речового майна та про нарахування і виплату компенсації за неотримане речове майно; рапорту про нарахування і виплату позивачу додаткової винагороди; заяви про нарахування і виплату позивачу додаткової винагороди; рапорту про виготовлення довідки про вартість речового майна та про нарахування і виплату компенсації за неотримане речове майно; заяви про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період проходження позивачем військової служби"; "складення і відправка повторних адвокатських запитів; "складення скарг до Міністерства оборони України, підготовка їх до відправки, відправка скарг";  "складення і відправка адвокатських запитів до медичних закладів з метою отримання інформації та документів на підтвердження перебування позивача на стаціонарному лікуванні у медичних закладах", колегія суддів зазначає, що складені в процесі надання таких послуг документи є невеликими за змістом, не вимагали великого обсягу юридичної роботи та не потребували затрат значного часу та зусиль, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу. Також частина вказаних послуг носить технічний характер.
Щодо такої послуги, як "підготовка до відправки і відправка заяв і рапортів за допомогою засобів поштового зв`язку "Укрпошта" є суто технічною дією, яка не потребувала юридичної роботи адвоката.
Стосовно таких послуг, як "збір доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання  апеляційної скарги", "складення заяви про поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом", то колегія суддів останні не підлягають врахуванню, оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання щодо поновлення строку звернення з позовом.
Також щодо такої послуги, як "надання клієнту усної консультації з приводу необхідності звернення із позовом до Військової частини НОМЕР_1 до суду та поновлення своїх порушених прав у судовому порядку", остання не є окремим видом правової допомоги, а фактично є складовою процесу написання позову.
Стосовно послуги "підготовка позовної заяви з додатками для подачі до суду", то остання                 є неконкретизованою, оскільки є незрозумілим, яку саме конкретно роботу адвоката в себе включала така послуга.
Щодо таких послуг як "ознайомлення зі змістом відзиву Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву"; "ознайомлення зі змістом заяви про застосування строків позовної давності", останні є складовими частинами таких послуг, як "складення відповіді на відзив на позовну заяву», «заперечень проти заяви про застосування строків позовної давності".
При цьому, надаючи оцінку наведеним вже вище послугам "складення відповіді на відзив на позовну заяву" та "складення заперечень проти заяви про застосування строків позовної давності", колегія суддів зазначає, що останні є невеликими за змістом та не вимагали великого обсягу юридичної роботи адвоката та затрат часу.
В контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі в суді першої інстанції фактично реальним результатом є складання позовної заяви.
Визначаючи розмір суми, що підлягає відшкодуванню на витрати з правової допомоги в суді першої інстанції, враховуючи наведені вище висновки, а також заперечення відповідача на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає, що з подібних правовідносин наявна численна судова практика, що об`єктивно спрощувало роботу адвоката при підготовці процесуальних документів, також суд враховує, що дана справа не є справою значної складності, розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а тому з огляду на об`єм наданих послуг адвокатом, співмірною до відшкодування є сума 2 000,00 грн.
Надаючи оцінку наданим позивачу  послуг з правової допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо таких послуг, як "ознайомлення зі змістом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №520/34875/24", "надання клієнту усної консультації з приводу необхідності оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №520/34875/24 в апеляційному порядку", останні не є окремими видами правової допомоги, а фактично є складовими процесу складення апеляційної скарги.
Аналізуючи таку послугу, як "складення апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №520/34875/24" колегія суддів зазначає, що скарга фактично частково дублює доводи, викладені в позові, складається з викладу обставин справи, норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Стосовно послуги "підготовка апеляційної скарги для подачі до суду", остання є неконкретизованою, оскільки є незрозумілим, яку саме конкретно роботу адвоката в себе включала така послуга.
Також щодо такої послуги як "ознайомлення зі змістом письмових пояснень Військової частини НОМЕР_1 , заяви на виконання ухвали про витребування доказів", остання є складовою частиною такої послуги як "складення і подання додаткових пояснень у справі №520/34875/24".
При цьому, аналізуючи наведену вже вище послугу "складення і подання додаткових пояснень у справі №520/34875/24", колегія суддів зазначає, що складення вказаних пояснень                    не вимагали великого обсягу юридичної роботи адвоката, останні є невеликими за змістом та                      не потребували затрат значного часу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена від 19.11.2020 року у справі №520/7431/19 участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних відносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом, оскільки первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Визначаючи розмір суми, що підлягає відшкодуванню на витрати з правової допомоги в суді апеляційної інстанції, враховуючи наведені вже вище висновки, а також заперечення відповідача на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення,  колегія суддів зазначає, що з подібних правовідносин наявна численна судова практика, що об`єктивно спрощувало роботу адвоката при підготовці процесуальних документів; останній (адвокат) вже приймав участь у цій справі в якості представника в суді першої інстанції та був обізнаний з обставинами справи щодо спірних відносин, що істотно впливало на обсяг наданих ним послуг в межах їх повторного вивчення, а тому з огляду на об`єм наданих послуг адвокатом, співмірною до відшкодування є сума 2 000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 по справі №686/5757/23 наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Колегія суддів зауважує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним     з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду від 02.08.2022 у                  справі №640/14930/20.
Отже, заявлена до відшкодування позивачем сума витрат у розмірі 40 000,00 грн. на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції не відповідає критерію                      розумності, є завищеною, а відтак підлягає зменшенню.
Таким чином, з огляду на часткове задоволення вимог позивача у даній справі, враховуючи при цьому принцип співмірності обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, складністю справи, а також з урахуванням  заперечення відповідача на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу, понесені в судах першої та апеляційної інстанції в загальній сумі 4000,00 грн.
Пунктом 10 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу, понесені в судах першої та апеляційної інстанції в загальній сумі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
          В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Русанова В.Б.	
Судді	   	Присяжнюк О.В.    Бегунц  А.О.