ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 824/793/17-а
адміністративне провадження № К/9901/59877/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А., Судді: Юрченко В.П., Хохуляк В.В., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Новоселицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області 
на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року (Суддя: Боднарюк О.В.), 
та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (Судді: Загороднюк А.Г., Полотнянк Ю.П. Драчук Т. О.), 
у справі № 824/793/17-а 
за позовом ОСОБА_1 
до Новоселицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області 
про скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
В червні 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Новоселицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі - відповідач, Новоселицька ОДПІ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, якими останній визначено до сплати суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, а саме: від 29 травня 2014 року № 0000801702 на загальну суму 879 759, 52 грн та від 30 травня 2014 року № 30003191702 на загальну суму 9 001,88 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась на неправомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки, проведеної на підставі постанови слідчого в межах вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, оскільки враховуючи вимоги п. 89.6 статті 89 ПК України, податкові повідомлення-рішення за результатами такої перевірки повинні прийматися протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання контролюючим органом судового рішення, обвинувального рішення, що набрало законної сили. Тоді, як по кримінальному провадженню стосовно позивача не було закінчено досудове розслідування станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім цього позивач посилалась на неправомірність висновків контролюючого органу про те, що вона отримана дохід в період з 2009 по 2012 рік шляхом надходження на її рахунок грошових переказів по платіжних системах «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH», оскільки наявні на рахунку позивача гроші, а також грошові перекази їй ніколи не належали та надходили на її рахунок від клієнтів ОСОБА_3 і не були її доходом, у зв`язку з чим просила задовольнити адміністративний позов та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення (т. 1 а.с. 3-13, 59-71).

Колегія суддів звертає увагу, що дана адміністративна справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2017 року скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду України від 16.04.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18.06.2015 року, якою відмовлено в задоволенні позову і за результатами касаційного перегляду направлено дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, внаслідок неповного з`ясування судами попередніх інстанцій обставин даної справи в контексті дотримання контролюючим органом порядку прийняття податкових повідомлень-рішень (пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78, п. 86.9 статті 86 ПК України), а також з метою ретельного дослідження правомірності нарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб на суму коштів, які за доводами позивача не були її доходом (т.3 а.с.90-95).

За результатами нового розгляду справи, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року адміністративний позов задоволено (т. 3 а.с. 169-174, 255-259).

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої зазначив на правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачеві визначено до сплати податок на доходи фізичних осіб, оскільки остання, не будучі ні фізичною-особою підприємцем ні особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність була отримувачем та розпорядником грошових коштів в період з 01.07.2009 по 31.12.2012 рік (із застосуванням платіжних систем «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH»). При цьому ОСОБА_1 в період з 2009-2012 роки не укладала з відповідним Грантом (компанією WM Trancer Ltd) в електронному вигляді Угоди про трансфери майнових прав цифровими титульними знаками, та не була зареєстрована належним чином користувачем системи обліку майнових прав WebMoney Transer, що б дозволяло їй на законних підставах використовувати систему електронного обліку майнових прав WebMoney Transer, що належать компанії WM Trancer Ltd та «Liberty Reserve S.A.». До того ж, ОСОБА_1 не перебувала у трудових правовідносинах з ОСОБА_3 , не отримувала від нього заробітної плати, тоді, як наданий під час судового засідання представником позивача трудовий договір складний після закінчення перевіряємого періоду.

До того ж, переходячи до питання правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки, проведеної на підставі вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, скаржник зауважив, що дійсно слідчим ОВС СУФР ГУ Міндоходів у Чернівецький області приймалась постанова про закриття кримінального провадження № 32013270000000098 щодо громадянки ОСОБА_1 , однак позивачем наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не оскаржувався, а вимоги п. 86.9 статті 86 ПК України за доводами скаржника не застосовуються до фізичних осіб. Отже визначення позивачеві до сплати податку на доходи фізичних осіб є цілком правомірним, у зв`язку з чим відповідач просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову (т. 4 а.с. 1-10).

В надісланому на адресу суду відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій за наслідками нового розгляду справи, просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій без змін (т. 4 а.с. 58).

Верховним Судом відкрито касаційне провадження у даній справі, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, працівниками слідчого управління фінансових розслідувань, ГУ Міндоходів у Чернівецькій області 28 березня 2013 року, 21 червня 2013 року, 27 червня 2013 року та 10 липня 2013 року розпочато досудове розслідування стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у кримінальних провадженнях за ознаками ч.2 ст.200, ч.2 ст.209, ч.5 ст.27 ч.3 ст.212, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 88).
01.07.2013 року матеріали вказаних кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за № 32013270000000025, а 14 жовтня 2013 року з цього кримінального провадження виділено матеріали досудового розслідування стосовно вчинення громадянкою ОСОБА_1 та іншими злочину передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 в окреме провадження з подальшим об`єднанням цього ж дня в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного № 32013270000000098 (т. 1 а.с. 88).
Судами також встановлено, що 21.10.2013 р. кримінальне провадження за ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направлено до суду.
13.11.2013 р. у рамках кримінального провадження від 04.10.2013 року № 32013270000000098 (за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 , ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України) слідчим з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області прийнято постанову про призначення позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2009 р. по 31.07.2013 року (т.1, а.с.87-89).
У зв`язку з чим, в період з 12.02.2014 року по 18.02.2014 року відповідачем на підставі вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України і наказу начальника ДПІ у м. Чернівцях № 18 від 09.01.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення про проведення перевірки № 003 від 09.01.2014 року, прийнятого на виконання постанови слідчого проведено позапланову невиїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2009 року по 31.12.2012 року, за результатами якої контролюючим органом 25 лютого 2014 року складено акт перевірки №005/17-11830778128219 (т.1 а.с.15-25), з висновками про порушення фізичною особою ОСОБА_1 :
- п.п. «а» п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889 - ІV та пп. «а» 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України - не ведення обліку доходів та витрат в обсягах , необхідних для визначення суми загального річного оподаткування доходу;
- п.п. «а» п.18.1 ст.18 та пп. «в» Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889 - ІV; пп.. "в" п.176.1 ст. 176 та п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України - неподання контролюючому органу річних декларацій про майновий стан і доходи (податкових) декларацій за 2009- 2012 року;
- п.п.4.1 та п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.9.9.1 ст.9.1 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889 - ІV та пп. 164.1.3 п. 164.1, п. 167.1 ст.167, пп. 170.11.1 п. 170.11 ст.170 Податкового Кодексу України - не включення отриманих доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу, не оподаткування таких доходів та не сплата до відповідного бюджету суми податку на доходи фізичних осіб, у встановленому законом порядку (т. 1 а.с. 90-94).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що вказаних висновків контролюючий орган дійшов керуючись тим, що фізична особа ОСОБА_1 в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року отримувала грошові перекази з джерел за межами України із застосуванням платіжних систем «МоnеуGram» та «WesternUnion Financial Services GmbH» в розмірі 588 913,15 доларів США та 6 598,77 Євро (що в перерахунку гривні за валютним курсом Нацбанку України, що діяв на момент отримання таких доходів становить 4 725 908,57 грн). Крім того, по розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий з відома та на ім`я ОСОБА_1 в Чернівецькому регіональному відділенні ПАТ «ОТП банк» в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року надійшли кошти в розмірі 2574,16 грн. Отже фізична особа ОСОБА_1 , отримавши в період 2009-2012 роки доходи зобов`язана була включити їх до складу загального річного оподатковуваного доходу, оподаткувати такі доходи та сплатити з них податок на доходи фізичних осіб до відповідного бюджету (т. 1 а.с. 90-94).
На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.03.2014 року № 0000931702, яким позивачеві збільшено суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 951 370,03 грн, в т.ч. за основним платежем 761 096,02 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 190 274,01 грн (т. 1 а.с. 14).
Однак за результатами розгляду скарги позивача, рішенням ГУ Міндоходів у Чернівецькій області від 16.05.2014 року № 713/10/24-13-10-02-08 скасовано вищенаведене податкове повідомлення-рішення від 17.03.2014 року № 0000931702 в частині сплати податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 430,46 грн та застосованої фінансової санкції у розмірі 71 180,05 грн, проте збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 6 929,50 грн та застосовані штрафні санкції на 2 072,38 грн (т. 1 а.с. 99-101).
У зв`язку з викладеним відповідачем прийнято нові податкові повідомлення-рішення, які власне і є предметом оскарження в межах даної справи, а саме:
- №0000801702, яким позивачеві визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 879 759,52 грн, з яких, за основним платежем на суму 760 665,56 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 119 093,96 грн (т. 1 а.с. 72); 
- від 30 травня 2014 року №0003191702, яким позивачеві визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9 001, 88 грн, з яких, за основним платежем: 6 929,50 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 2 072,38 грн (т.1 а.с. 73).
Колегія суддів звертає увагу, що Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, прийнятих під час первісного розгляду даної справи і направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції зазначив на необхідності з`ясування судами попередніх інстанцій характер та зміст спірних операцій з отримання на рахунок в банку позивачем коштів, дослідити усі документи, на підставі яких перераховувались кошти, а також на підставі яких отримано кошти ОСОБА_3 ; чи є здійснені операції транзитними операціями переведення з безготівкової у готівкову форму грошових коштів; встановити суми отримані позивачем за здійснення відповідних операцій, що дало б можливість визначити об`єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

До того ж, Вищий адміністративний суд України посилався і на неврахування судами попередніх інстанцій, що з огляду на вимоги пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 та п. 89.6 статті 89 ПК України, відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав контролюючому органу для прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, призначеної в рамках кримінальної справи. Тоді, як судами попередніх інстанцій не з`ясовано, на якій саме стадії знаходилась кримінальна справа № 32013270000000098 (в тому числі шляхом направлення відповідного запиту слідчому, в провадженні якого перебуває (перебувала) вказана кримінальна справа) і чи було прийнято судове рішення по кримінальному провадженню № 32013270000000098 на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (т. 3 а.с. 89, 90-95).

Задовольняючи адміністративний позов і скасовуючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій, за результатами аналізу вимог статей 1, 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. № 889-ІV та пп. 162.1.1 пункту 162 статті 162, п. 163.1 статті 163, п. 164.1 статті 164 ПК України дійшли висновку, що активи, якими платник податку не володіє та які надійшли у його відання тимчасово (транзитом, тощо) не можуть вважатись його доходом, а відтак позивач не мала обов`язку в поданні щорічних декларацій з відображенням відповідних надходжень коштів, які їй не належали, що доводить відсутність підстав для нарахування позивачеві до сплати податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій. 

До того ж, за висновками судів попередніх інстанцій, станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (29 травня 2014 року та 30 травня 2014 року) в проваджені СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області знаходилось незавершене кримінальне провадження №32013270000000098 (ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України відносно ОСОБА_1 та інших, які об`єднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного номеру №32013270000000098), а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2014 року у кримінальному провадженні №32013270000000025 (виділено в окреме провадження) знаходився на стадії апеляційного розгляду (щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ч.2 ст.200 КК України). Отже станом на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень у контролюючого органу були відсутні підстави для їх прийняття.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з наступних підстав.
Так, у відповідності до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України (в ред. Закону України від 01.01.2014 - 5203-VI, 427-VII, 443-VII, 657-VII, 713-VII, 719-VII), однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
За змістом пункту 86.9 статті 86 ПК України (в редакції, чинній до 01 вересня 2015 року) у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи), предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

17 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України №655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків». Вказаним Законом, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, виключено пункт 86.9 ПК України.

Цим же Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 36, за змістом якого, у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом № 655-VIII (01 вересня 2015 року) і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Таким чином, підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, яка проводилась відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, є отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), однак лише у межах кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, розпочатих до набрання чинності Законом № 655-VIII, тобто до 01 вересня 2015 року. Якщо ж перевірка призначена та проведена в межах кримінального провадження, порушеного після 01 вересня 2015 року, то застереження, встановлені пунктом 36 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, на такі правовідносини не розповсюджуються.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 липня 2021 року у справі № 820/3095/16 (адміністративне провадження № К/9901/19705/18), від 09 квітня 2021 року у справі № 820/3091/16 (К/9901/27621/18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 820/3094/16 (адміністративне провадження № К/9901/28620/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 820/3096/16 (адміністративне провадження № К/9901/27285/18, але не виключно.
При цьому у вищенаведеному контексті слід зазначити, що як зауважено в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №826/10205/16 (адміністративне провадження №К/9901/31234/19), загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення-рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення-рішення.
Отже, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, перевірка відповідачем проведена на підставі постанови слідчого згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України в межах кримінального провадження, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за № 32013270000000098.
В ході судового розгляду справи, на виконання вимог Вищого адміністративного суду України, судом першої інстанції витребувано матеріали кримінального провадження №32013270000000098, з яких суди попередніх інстанцій встановили, що в період з 28 березня 2013 року по 10 липня 2013 року було розпочато п`ять кримінальних проваджень відносно позивача та інших осіб, а 14 жовтня 2013 року з кримінального провадження № 32013270000000025 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.200 КК України виділено кримінальні провадження за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України відносно ОСОБА_1 та інших, які об`єднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного номеру № 32013270000000098.
21 жовтня 2013 року кримінальне провадження № 32013270000000025 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.200 КК України стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направлено до суду з обвинувальним актом.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04.12.2014 року вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2014 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 скасовано і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (т.2 а.с.72-75).
24 січня 2014 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження №32013270000000098, а 27 травня 2014 року прокуратурою Чернівецької області скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження №32013270000000098.
14 серпня 2014 року слідчим було винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження №32013270000000098, а 02 вересня 2014 року прокуратурою Чернівецької області скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження №32013270000000098.
22 вересня 2014 року слідчим було винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження №32013270000000098 (т. 3 а.с. 76-85).
З аналізу вказаних вище обставин суди встановили, що станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (29 травня 2014 року та 30 травня 2014 року) в проваджені СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області знаходилось не завершене кримінальне провадження №32013270000000098 (ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України відносно ОСОБА_1 та інших, які об`єднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного номеру №32013270000000098), а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2014 року у кримінальному провадженні №32013270000000025 (виділено в окреме провадження), знаходився на стадії апеляційного розгляду (щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ч.2 ст.200 КК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що, оскільки перевірка позивача призначена відповідно до кримінально-процесуального закону та за відсутності доказів набрання законної сили судовим рішенням у вказаній кримінальній справі станом на час прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, у податкового органу були відсутні правові підстави для їх прийняття, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду зі спірного питання і є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
При цьому посилання скаржника в доводах касаційної скарги на нерозповсюдження вимог пункту 86.9 статті 86 ПК України на фізичних осіб (а тільки на ФОП та юридичних осіб) спростовуються вимогами п. 15.1 статті 15 ПК України, у відповідності до якої, платниками податків є не тільки фізичні особи-підприємці та юридичні особи, а й фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
До того ж, окремі доводи заявника про неможливість скасування податкових повідомлень-рішень без попереднього оскарження позивачем наказу про проведення перевірки, спростовуються усталеною практикою Верховного Суду, у відповідності до якої при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 (адміністративне провадження № К/9901/24146/19).
Отже загалом доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій за результатами нового розгляду справи на виконання вимог ВАС України, а лише містять посилання на переоцінку доказів у справі і їх додаткову оцінку судом касаційної інстанції, що у відповідності до вимог статті 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і свідчить про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини першої статті 341 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новоселицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року у справі № 824/793/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва 

Судді: В.П. Юрченко

В.В. Хохуляк