ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
іменем України

06 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/4958/24
Головуючий у першій інстанції – Хоменко Л.В. 
Апеляційне провадження № 22-з/4823/14/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Мамонової О.Є., Скрипки А.С.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Розглянувши заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 26 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 269 995 грн, що становить 1/2 частину ринкової вартості транспортного засобу марки SUBARU FORESTER, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 700 грн в рахунок сплаченого судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 розпорядився спірним автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача ОСОБА_1 , доказів того, що кошти, виручені від його продажу, використані в інтересах сім`ї суду не надано, тому позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу. 
Додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2025 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 15 000 грн та 4 922 грн 32 коп. витрат за проведення судової експертизи, а всього 19 922 грн 32 коп.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено: рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 26 серпня 2025 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 050 грн за апеляційний розгляд справи.
16 січня 2026 року від ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, у якій заявник просить стягнути з позивачки ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу, а саме: 40 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції; 20 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад і розмір витрат на правничу допомогу є предметом доказування у справі. Для підтвердження цих витрат необхідно подати договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, платіжні документи та розрахунок витрат. Наявність таких доказів є підставою для їх відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Таким чином, Верховний Суд роз`яснив, що перелік доказів витрат на правничу допомогу не є вичерпним, а їх оцінка перебуває у межах дискреції суду.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.
Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 виклав правову позицію, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).
Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, який передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Тобто, Верховний Суд сформулював висновок про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 725/1903/22 зазначено, що подання доказів судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення є способом підтвердження раніше заявленої вимоги про їх розподіл, а не її первинного заявлення. За відсутності заяви до закінчення судових дебатів або у разі пропуску строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідна заява підлягає залишенню без розгляду. Верховний Суд також вказав, що витрати на професійну правничу допомогу можуть бути відшкодовані за результатами розгляду справи в обох інстанціях за умови дотримання процесуального порядку, подання належних доказів, а також оцінки їх реальності та розумності. У разі відмови в позові витрати покладаються на позивача, а тому відповідач, який користувався правничою допомогою в суді першої та апеляційної інстанцій, має право на відшкодування понесених витрат (ст. 141 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правничої допомоги 14 лютого 2025 року № 14/02/25 відповідач ОСОБА_2 надав повноваження Адвокатському об`єднанню «Кріслекс» представляти його інтереси в Чернігівському районному суді Чернігівської області та Чернігівському апеляційному суді, що підтверджується відповідними ордерами на надання правничої (правової) допомоги (а.с.120, 121, 130 т.1, зворот 147 т.3). 
У відзиві на позов від 21 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_2 навів попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 20 000 грн (а.с. 64 т. 1), а в апеляційній скарзі - попередній розрахунок витрат у суді апеляційної інстанції у сумі 20 000 грн ( а.с. 146 т. 3), зазначивши, що документальне підтвердження таких витрат буде подано у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 січня 2026 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено, судовий збір за апеляційний розгляд стягнуто з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 ..
16 січня 2026 року, тобто у п`ятиденний термін після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 подав до суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та на обґрунтування заяви про їх відшкодування представником відповідача подано копії таких документів: ордери на надання правничої допомоги (зокрема № 1321489 від 25 вересня 2025 року - для представництва у Чернігівському апеляційному суді; № 1281342 від 17 лютого 2025 року, № 1345960 від 15 лютого 2025 року, № 1043642 від 21 лютого 2025 року - для представництва у Чернігівському районному суді Чернігівської області); договір про надання правничої допомоги № 14/02/25 від 14 лютого 2025 року, додаткову угоду № 1 від 30 серпня 2025 року та додатки до договору щодо визначення розміру гонорару: додаток № 1 від 14 лютого 2025 року на суму 40 000 грн (перша інстанція) і додаток № 1 від 28 серпня 2025 року на суму 20 000 грн (апеляційна інстанція); рахунки на оплату № 10 від 14 лютого 2025 року на суму 40 000 грн та № 28 від 28 серпня 2025 року на суму 20 000 грн;
акти приймання наданих послуг від 28 серпня 2025 року на суму 40 000 грн та від 14 січня 2026 року на суму 20 000 грн; розрахунок наданих послуг та робочого часу від 16 січня 2026 року у судах першої та апеляційної інстанцій; копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з актом наданих послуг від 28 серпня 2025 року підтверджується надання відповідачу у суді першої інстанції у справі № 748/4958/24 професійної правничої допомоги на загальну суму 40 000 грн, що включало: вступ адвоката у справу та ознайомлення з матеріалами; аналіз обставин спору і судової практики та формування правової позиції; підготовку процесуальних документів і адвокатських запитів, а також участь у судових засіданнях.
Згідно з актом наданих послуг від 14 січня 2026 року підтверджується надання відповідачу у суді апеляційної інстанції у справі № 748/4958/24 професійної правничої допомоги на загальну суму 20 000 грн, що включало: аналіз матеріалів справи та судової практики; підготовку апеляційної скарги, а також участь у судовому засіданні.
У запереченнях на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачка зазначила, що заявлені відповідачем витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 40 000 грн є необґрунтованими, оскільки у відзиві на позов ним визначався орієнтовний розмір таких витрат у сумі 20 000 грн, доказів понесення витрат під час розгляду справи судом першої інстанції не подано, а підстав збільшення заявленої суми після апеляційного перегляду, на її переконання, не наведено, що свідчить про спробу використання інституту судових витрат як засобу тиску. Щодо витрат у суді апеляційної інстанції позивачка вважає суму 20 000 грн витрат завищеною та наголосила на необхідності перевірки судом реальності й розумності таких витрат, звернувши увагу, що раніше відповідач у цій же справі просив зменшити витрати позивачки на правничу допомогу з 40 000 грн до 4 000 грн, посилаючись на компенсаційний характер судових витрат. З огляду на наведене позивачка просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та зменшити витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до 4 000 грн.
Доводи позивачки, викладені у запереченнях, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначений у відзиві орієнтовний розрахунок витрат не є остаточним та сам по собі не спростовує можливості заявлення фактично підтверджених витрат у більшому розмірі. Доводи позивачки про ненадання доказів під час розгляду справи судом першої інстанції також є безпідставними, оскільки відповідач у відзиві та в апеляційній скарзі заявив про намір подати документальне підтвердження понесених витрат у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, і подав відповідні докази 16 січня 2026 року, тобто у п`ятиденний строк після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 725/1903/22. 
Заперечення щодо неспівмірності витрат і необхідності перевірки їх реальності та розумності не спростовують права відповідача на відшкодування витрат у разі відмови в позові (ст. 141 ЦПК України) та підлягають оцінці судом при визначенні суми до стягнення за критеріями ст. 137 ЦПК України. Посилання на заяву відповідача щодо зменшення витрат іншої сторони не має правового значення для вирішення цієї заяви, оскільки питання судових витрат вирішується за поданими доказами та з огляду на обставини конкретної справи.
Апеляційний суд за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_2 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Захаровою К.О. робіт (підготовку та подання процесуальних документів, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, підготовку апеляційної скарги та участь у двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції), заперечення позивачки щодо завищеного розміру витрат на оплату правничої допомоги, задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 30 000 грн, у тому числі: 20 000 грн - за розгляд справи в суді першої інстанції та 10 000 грн - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.137, 141, 270 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 30000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката понесених в суді першої та апеляційної інстанції
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: