РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року 	справа № 580/2418/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-МТС» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-МТС» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.12.2024 №19274/23-00-07-04-01.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ № 2663-п від 05.11.2024 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки не містить підстав для проведення перевірки, обов`язковість зазначення яких встановлено підпунктом 78.1.1 та п. 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а посилання відповідача виключно на норми Закону та на абстрактний аналіз податкової інформації без зазначення підстав, визначених у них, свідчить про порушення порядку призначення перевірки та прийняття наказу. Крім того ревізори ГУ ДПС у Черкаській області фактично провели невиїзну перевірку, оскільки не здійснювали виїзд за адресою місцезнаходження підприємства. Посадові особи відповідача не пред`являли та не ознайомлювали посадових осіб позивача з наказом про проведення саме невиїзної документальної позапланової перевірки, яка фактично була проведена у приміщенні контролюючого органу, а не за податковою адресою позивача. При прийнятті податкового повідомлення-рішення не запрошено представника позивача на розгляд заперечень на акт перевірки, що є самостійною підставою для скасування оскарженого рішення. 
Позивач своєчасно подав до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 16.12.2024. ДПС України 10.01.2025 отримало скаргу позивача на податкове повідомлення- рішення від 16.12.2024, про що зазначено в рішенні про залишення скарги без розгляду. Позивач вважає, що неприйняття скарги до розгляду законодавством не передбачено, тому вважається, що позивач не отримав від ДПС України вмотивоване рішення про результати розгляду скарги, відповідно скарга вважається повністю задоволеною на користь позивача з 31.01.2025.
Також представник позивача зазначив, що перевіряючими не спростовано фактичне здійснення операції з купівлі-продажу культиватора Yetter Magnum у ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ», оскільки операція фактично відбулась та останнім складена і у встановленому порядку зареєстрована податкова накладна.
За вказаних обставин позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
В письмовому відзиві на адміністративний позов представник відповідача просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши, що податкова перевірка позивача призначена правомірно у зв`язку з наявністю податкової інформації про можливі порушення вимог податкового законодавства, а саме на підставі доповідної записки відповідача від 05.11.2024 №4305/23-00-07-04-07 в якій повідомлено, що ТОВ «АГРО-МТС» (код ЄДРПОУ 38094755) мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ» (код ЄДРПОУ 32440827) за березень 2019 року, яке має ознаки ризиковості.
Перевірку проведено з відома та в присутності директора ТОВ «АГРО-МТС» Гавлюковського Дмитра Миколайовича, який під розписку отримав направлення на перевірку та ознайомився з наказом про її проведення.
Представник відповідача звернув увагу, що контролюючий орган виконав свій обов`язок щодо направлення повідомлення про розгляд заперечення на акт перевірки на адресу позивача, а неявка представника належним чином повідомленого не перешкоджала розгляду відповідних заперечень. Крім того обов`язку перевіряти чи отримав позивач поштову кореспонденцію чи ні, податковим законодавством не передбачено. За результатами розгляду заперечень комісією прийнято рішення від 15.11.2024 № 14377/23-00-07-04-01/38094755, яким висновки акту перевірки залишено без змін, тому податкове повідомлення-рішення № 19274/23-00-07-04-01 від 16.12.2024 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства.
Відповідач зазначив, що податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку до ДПС України, однак до скарги не додано належним чином оформлених та завірених документів, які підтверджують повноваження представника на її підписання, тому відсутні підстави вважати задоволеною скаргу позивача.
Відповідач вважає, що проведеною перевіркою діяльності позивача достовірно та в повному обсязі враховано обставини, які існували на момент її проведення, факти порушень є доведеними письмовими доказами, а тому вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 05.11.2024 №2669-п призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРО-МТС» (код ЄДРПОУ 38094755) з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ» (код за ЄДРПОУ 32440827) за березень 2019 року.
Перед початком перевірки директор ТОВ «АГРО-МТС» ОСОБА_1 ознайомився з службовими посвідченнями, направленнями та наказом на проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Копію наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 05.11.2024 №2663-п вручено 07.11.2024 ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис на наказі. Крім того, наявний підпис вказаної особи про ознайомлення із службовими посвідченнями та направленнями на проведення перевірки. На підставі наказу та направлень проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача.
За результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 15.11.2024 року № 14377/23-00-07-04-01/38094755, яким встановлено порушення:
- вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, п.5, п.7, п.21 ПС(Б)0 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 року за № 860/4153, п.3.10 наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 147600 грн.;
- вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст.1, 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.3 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на додану вартість за березень 2019 року на суму 164000 грн.
ТОВ «АГРО-МТС» подало заперечення до ГУ ДПС у Черкаській області (вхідний номер до ГУ ДПС у Черкаській області від 03.12.2024 № 52616/6) в якому платник не погодився з висновками акту перевірки.
Відповідачем направлено поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення директору ТОВ «АГРО-МТС» запрошення про розгляд заперечення від 04.12.2024 №25382/6/23-00-07-04-04. Листом повідомлено, що розгляд заперечення буде проведено 12.12.2024 о 11 годині 00 хвилин в приміщенні ГУ ДПС у Черкаській області за адресою : м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, каб. 507.
За результатами розгляду заперечень комісією прийнято рішення від 15.11.2024 №14377/23-00-07-04-01/38094755, яким висновки акту перевірки залишено без змін.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.12.2024 № 19274/23-00-07-04-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 184500 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 147600 грн. та за штрафними санкціями 36900 грн.
За результатами процедури адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення рішенням ДПС України від 22.01.2025 №2041/6/99-00-06-01-01-06 скаргу залишено без розгляду. 
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України).
Згідно з нормами пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених ПК України.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, серед іншого, хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого ПК України законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого ПК України законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
На переконання суду у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення позапланової перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне посилання на вимоги підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Посилання у наказі на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки, відповідно такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 78.1 статті 78 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Встановлюючи наявність підстав для призначення перевірки, суд виходить з того, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято спірний наказ, стала підготовлена начальником податкового аудиту Головного управління ДПС у Черкаській області Володимиром Сліпченком доповідна записка від 05.11.2024 №4305/23-00-07-04-07 на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Черкаській області. 
Згідно відомостей, які містяться в доповідній записці встановлено, що за результатами проведеного доперевірочного аналізу в межах відпрацювання наказу ДФС від 28.07.2015 № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» виявлено, що ТОВ «АГРО-МТС» (код ЄДРПОУ 38094755) мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ» (код ЄДРПОУ 32440827) за березень 2019 року, яке має ознаки ризиковості. У зв`язку з цим запропоновано призначити документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРО-МТС».
Дослідивши зміст наведеної доповідної записки, суд зазначає про відсутність у ній істотних недоліків та наявність інформації, яка в установленому законодавством порядку надійшла від державного органу, що може свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, тому могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення позапланової перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України. При цьому, твердження позивача про можливість призначення перевірки лише у випадку ненадання документального підтвердження господарських взаємовідносин. судом відхиляються. Оскільки за результатами аналізу наданих платником податків документів податковий орган надає оцінку чи спростовано платником інформацію про можливі порушення податкового законодавства і якщо наданих документів недостатньо для такого спростування, то у податкового органу виникає право на призначення позапланової перевірки.
У постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні достатні підстави для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, тому позовні вимоги з підстав незаконності проведення перевірки позивача, задоволенню не підлягають.
Перевіряючи дотримання порядку проведення перевірки, суд вважає за необхідне зазначити, що 
Судом відхиляються посилання представника позивача щодо недотримання порядку проведення перевірки, оскільки зі змісту направлень від 25.06.2025 №2807/23-00-07-07-01 та №2808/23-00-07-07-01, від 25.06.2025 №2805/23-00-07-07-01 та №2806/23-00-07-07-01 вбачається, що на місці проведення перевірки особам, які здійснювали продаж товарів, пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки за місцем здійснення торгівлі.
Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій та застосування до позивача відповідальності, суд враховує, що перед початком перевірки директор ТОВ «АГРО-МТС» ОСОБА_1 ознайомився з службовими посвідченнями, направленнями №4423/23-00-07-04-01 від 06.11.2024, №4424/23-00-07-04-01 від 06.11.2024 про що свідчать його підписи на направленнях. Копію наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 05.11.2024 №2663-п вручено 07.11.2024 ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис на наказі. 
За таких обставин в суду відсутні підстави вважати, що проведення перевірки відбулось з порушенням порядку її проведення. Також не заслуговують на увагу твердження представника позивача про проведення невиїзної перевірки замість виїзної, оскільки у запереченнях до акту перевірки представник позивача таких тверджень не висловлював та не надав до суду доказів на підтвердження цих обставин.
Щодо викладеного представником позивача твердження про повне задоволення його скарги у зв`язку з відсутністю рішення за результатами її розгляду, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 3 розд. IV Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та іншими особами та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за № 1617/28062, із змінами і доповненнями (далі - Порядок №916) скарга підписується особисто платником податків, який її подає, або його представником, уповноваженим на підписання скарги. Якщо скарга підписується представником платника податків, до неї долучається оригінал або належним чином завірена копія документа, який засвідчує повноваження такого представника відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Варто зазначити, що в додатках до скарги вказано, зокрема, копію довіреності на представника та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
При цьому, працівниками ДПС складено акт від 10.01.2025 №20 про порушення вимог щодо оформлення документів, в якому зазначено про відсутність заявленого додатка, а саме копії довіреності на представника.
Відповідно до п. 4 розд. VIII Порядку № 916 контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо скаргу не підписано особою, яка подала скаргу, чи її представником або до скарги не додано належним чином оформлених та завірених документів, які підтверджують повноваження представника на її підписання. Рішення ДПС України від 22.01.2025 року №2041/6/99-00-06-01-01-06 про залишення скарги без розгляду направлено за податковою адресою ТОВ «АГРО-МТС», а також за адресою адвоката Сизька Бориса Борисовича листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Отже, твердження представника позивача про відсутність повноважень ДПС України щодо залишення скарги без розгляду, суд вважає непереконливими, зважаючи на те, що ДПС України має право перевірити наявність достатніх повноважень у представника на звернення зі скаргою від імені юридичної особи. Скарга підлягає розгляду по суті лише у випадку звернення уповноваженої особи, а не будь-якої особи на власний розсуд. За відсутності відповідних повноважень скарга залишається без розгляду, що прямо передбачено п. 4 розд. VIII Порядку №916, тому з цих підстав позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до п. 138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат.
Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2 Податкового кодексу України).
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу вартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг, і 38.4 Податкового кодексу України).
Підпунктом 14.1.228 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього тексу - витрати, що прямо пов`язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом цього податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послух, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.
Згідно з п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: - прямих матеріальних витрат; - прямих витрат на оплату праці; - амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; - загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; - вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; - інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
При цьому, відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно п.8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.02.2013 року за №336/22868, у звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.
Відповідно до п.3.2 роз. III Наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року № 433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності» (далі - Наказ № 433) у звіті про фінансові результати наводяться доходи і витрати, які відповідають критеріям, визначеним в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.
Керуючись п. 3.10. Наказ № 433 у статті «Інші операційні доходи» відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг): дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття, дохід від списання кредиторської заборгованості, одержані штрафи, пені, неустойки тощо.
На підставі п.7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 року за № 860/4153 (далі - Стандарт № 15), до складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 11 «Зобов`язання», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (далі - Стандарт № 11) встановлено, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигід у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Таким чином, на переконання суду, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.
Досліджуючи фактичне здійснення господарських операцій, судом встановлено, що між ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ» (Продавець) та ТОВ «АГРО-МТС» (Покупець) укладено договір купівлі- продажу №408 від 12 березня 2019 року, за умовами якого покупець придбав культиватор Yetter Magnum загальною вартістю 984000,00 грн., в т.ч. ПДВ 164000,00 грн.
Операції з придбання культиватора Yetter Magnum відображено товариством «АГРО-МТС» у бухгалтерському обліку наступними записами: Д-т 10 - К-т 631, Д-т 6442 - К-т 631.
Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за січень - червень 2019 року (контрагент ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ») сальдо на початок відсутнє, оборот по Д-ту на суму 754000 грн, оборот по К-ту на суму 984000 грн, сальдо на кінець по К-ту на суму 230000 грн. Станом на дату 31.12.2019 згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість у сумі 230000 грн.
Як встановлено судом, до перевірки надано копії банківських виписок щодо перерахування коштів ТОВ «АГРО-МТС» з рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на рахунок ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ», призначення платежу: «Часткова оплата за культиватор»: від 28.03.2019 за № 1621 на загальну суму 120000,0 грн., від 27.05.2019 за №1866 на загальну суму 634000,0 грн.
На підтвердження поставки культиватора між сторонами підписано видаткову накладну №408 від 12.03.2019, якою керівники підприємств засвідчили підписами та печатками передачу товару від продавця до покупця.
Суд зазначає, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 №996-ХІ (надалі – Закон України № 996-ХІ).
Зі змісту статті 1 Закону України №996-ХІ (в редакції станом на час здійснення спірних господарських операцій) випливає, що первинний документ – це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 
Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак такими, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. 
Суд також враховує той факт, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової чи іншої дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування витрат за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування.
Згідно з висновками акту перевірки, до складу доходу від будь-якої діяльності у деклараціях з податку на прибуток за період, що перевірявся, не включено у доходи за 2019 рік на загальну суму 820000 грн. від безоплатно отриманих товарів (культиватор) у суб`єктів господарювання, фактичне придбання товару від яких перевіркою не підтверджується - невідоме джерело походження.
Суд вважає наведене твердження контролюючого органу необґрунтованим, з огляду на встановлені в ході проведення перевірки обставини придбання позивачем культиватора у ТОВ «ГРАНДСПЕЦТОРГ» та його часткову оплату на суму 754000 грн, отже, цей товар не може вважатись отриманим безоплатно, а його вартість не може включатись до складу доходів звітного періоду.
Також безпідставними є посилання податкового органу щодо відсутності товарно-транспортної накладної на транспортування придбаного культиватора, зважаючи на ту обставину, що згідно п. 4.1 наведеного договору товар постачається продавцем покупцю на умовах «ЕХW - склад продавця» в редакції 2010 року. Отже, продавець вважається таким, що виконав свій обов`язок при передачі товару на власному складі. Відповідно, витрати та обов`язки по транспортуванню товару покладені на позивача і продавець участі в цьому процесі не бере. Більш того, позивач надав до суду копію подорожного листа №12/03 від 12.03.2019 вантажного автомобіля ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 з причепом KING НОМЕР_3 , який містить відомості про транспортування культиватора власними силами та засобами позивача. 
На переконання суду, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток. Однак, відповідачем під час розгляду справи не надано будь-яких доказів та не зазначено будь-яких обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення господарських операцій позивача та доказів, які виключають право позивача на формування витрат.
Відповідач під час проведення перевірки не ініціював проведення інвентаризації основних засобів на виконання вимог пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України з метою перевірки фактичної наявності у позивача придбаного культиватора. Своєю чергою даними бухгалтерського обліку засвідчено його фактичне перебування у власності позивача.
Суд звертає увагу, що позивач не зобов`язаний перевіряти дотримання податкового законодавства своїми контрагентами та господарюючими суб`єктами, які здійснюють постачання товарів чи робіт цим контрагентам, не зобов`язаний нести відповідальність за несплату податків продавцями (постачальниками), або за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї.
Твердження податкового органу про здійснення контрагентом позивача різних видів господарської діяльності не свідчить про неможливість надання послуг, оскільки поєднання декількох видів господарської діяльності законом не заборонено.
З огляду на викладене, співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного придбання товару вказує, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.
Враховуючи зазначене, позивач правомірно відобразив у складі витрат за господарськими операціями з контрагентом на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “РуїсТоріха проти Іспанії” від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.12.2024 №19274/23-00-07-04-01.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) на користь приватного науково-виробничого підприємства «АГРО-МТС» (вул. Семенівська, буд. 82-В, м. Золотоноша, Черкаська обл., 19702, код ЄДРПОУ 38094755) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду. 

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО