МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 р.  	№ 400/13728/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу, 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради, вул. Москаленка, 35,с. Вільне Запоріжжя,Баштанський р-н, Миколаївська обл.,55650, 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; скасування рішення про відмову у виплаті грошової компенсації (відповідь на звернення від 04.11.2025 року № 2.4.3-09/2044),	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради з вимогами: визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради щодо не призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення; скасувати рішення Виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради про відмову у виплаті грошової компенсації (відповідь на звернення від 04.11.2025 року № 2.4.3-09/2044); зобов`язати Виконавчий комітет Вільнозапорізької сільської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення відповідно до чинного законодавства у повному обсязі.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що як учасник бойових дій користується пільгами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст.12 Закону, позивачка має право на компенсацію за належні для отримання жилі приміщення. 04.11.2025 позивачка звернулась з заявою до відповідача про виплату їй компенсації, але відповідач рішенням від 07.11.2025 відмовив їй у задоволенні цього рішення. Позивачка вважає зазначене рішення протиправним, оскільки вона має право на зазначену компенсацію відповідно до положень ст.48-1 Житлового кодексу, ст.97 Бюджетного кодексу України, постанови КМУ від 19.10.2016 №719, постанови КМУ №728 від 02.09.2015.
Відповідач позов не визнав, надав відзив в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію відповідач аргументував тим, що Комісією було розглянуто заяву позивачки та прийнято рішення про відмову у виплаті, оскільки ОСОБА_1 не відноситься до жодної категорії осіб, які мають право на цю виплату.
Позивачкою надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем аргументів позивачки не спростовано. Позивачка є діючим військовослужбовцем, про що відповідачу було відомо, а тому вона має право на цю компенсацію. Право позивачки на отримання компенсації прямо передбачено п.5 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ №719 від19.10.2016.
В судове засідання 03.02.2026 представники сторін не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд розглянув справу в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , 1973 р.н. є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
З 06.08.2024 має статус учасника бойових дій на підставі п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
18.09.2025 рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради, ОСОБА_1 взято на квартирний облік, як учасника бойових дій, та включено до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
03.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області із заявою про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.
Рішенням №12 Комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти) померли та осіб з інвалідності, внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, деяких категорій осіб, які брали участь в Революції Гідності, відмовлено у призначення виплати ОСОБА_1 , оскільки відсутні правові підстави для призначення цієї грошової компенсації ОСОБА_1 , яка не відноситься до переліку осіб, яким призначається зазначена компенсація.
28.11.2025 рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради №2444 затверджено зазначене рішення Комісії про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

Відповідно до ст.1 Житлового кодексу України, відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.
Відповідно до ст.48-1 ЖК України, порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який затверджений постановою КМУ №728 від 02.09.2015, право на компенсацію мають: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;
осіб, звільнених з військової служби в запас за станом здоров`я або у разі, коли вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку із скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості їх використання на військовій службі, та членів їх сімей;
сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;
сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
Відповідно до п.12, 13 Порядку рішення про виплату зазначеної компенсації приймають на рівні Міністерства оборони України, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальними органами, Національною гвардією та ін., на підставі рішення відповідних житлових комісій військових частин, в яких проходить військову службу військовослужбовець.

У цьому випадку, позивачка не відповідає зазначеним у ст.12 Закону, п.2 Порядку умовам, оскільки не має 20 років вислуги військової служби, та не є членом сім`ї загиблого військовослужбовця. Принаймні про ці обставини позивачка не надає суду жодних доказів.
У будь-якому випадку, питання виплати компенсації військовослужбовцю за належне їм для отримання жиле приміщення на підставі ст.12 Закону, це повноваження не органу місцевого самоврядування, а повноваження житлової комісії військової частини та Міністерства оборони України.

Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 19.10.2016 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» також передбачає виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.
Перелік цих викладений у п.1-3 відповідного Порядку, це зокрема члени сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов (далі - одержувач грошової компенсації), включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пунктах 2 і 3 цього Порядку.
Повноваження на призначення зазначеної грошової компенсації дійсно належать відповідним органом місцевого самоврядування.
Разом з тим, позивачка не підпадає під жодну категорії осіб, яким може бути призначена грошова компенсація за цим Порядком: не є особою з інвалідністю, внаслідок поранення під час захисту Батьківщини, та не є членом сім`ї загиблого військовослужбовця.
За таких обставин, у позивачки відсутнє право на отримання компенсації за цим Порядком, про що обґрунтовано зазначено у рішенні Комісії виконкому Вільнозапорізької сільської ради Миколаївської області.
Суд вважає зазначене рішення відповідача вмотивованим, правомірним та не вбачає підстав для його скасування та задоволення позовних вимог.
В задоволенні позову відмовити повністю.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради (вул. Москаленка, 35,с. Вільне Запоріжжя,Баштанський р-н, Миколаївська обл.,55650 04375671) відмовити повністю. 
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 05.02.2026