ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 р. 	Справа № 440/1173/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 (ухвалене суддею Довгопол М.В.) в справі № 440/1173/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшеної до 100000 гривень, за період з 22.09.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), перебування у відпустці для лікування після поранення, та за проходження курсу медичної реабілітації пов`язаним із захистом Батьківщини; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову грошове винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшеної до 100000 гривень, за період з 22.09.2024 до дати набрання рішенням суду законної сили, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), перебування у відпустці для лікування після поранення, та за проходження курсу медичної реабілітації пов`язаним із захистом Батьківщини.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 закрито провадження у справі № 440/1173/25 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшеної до 100000 гривень, за період з 22.09.2024 по 10.11.2024 та з 12.11.2024 по 28.01.2025, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я ( в тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), перебування у відпустці для лікування після поранення, та за проходження курсу медичної реабілітації пов`язаним із захистом Батьківщини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.08.2024 № 148 сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.08.2024 № 97-РС на посаду командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, вирішено вважати таким, що з 21.08.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 зі змінами та наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 вирішено встановити оклад за посадою 3170 гривень на місяць, шпк "молодший сержант".
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2024 № 157 вирішено вважати такими, що 30.08.2024 вибули із пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 в район безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в оперативне підпорядкування командира ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " для виконання бойових та спеціальних завдань у складі військової частини НОМЕР_3 нижчепойменованих військовослужбовців, зокрема, сержант ОСОБА_1 , командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2024 № 184 вирішено вважати такими, що вибули до шпиталю після отримання поранення під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з оперативного підпорядкування військової частини НОМЕР_3 , внаслідок поранення до шпиталю, 22.09.2024, зокрема, сержант ОСОБА_1 , командир відділення 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької рот 3 стрілецького батальйону.
Відповідно до довідки від 11.10.2024 № 3786 військово-лікарської комісії сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Військова частина НОМЕР_1 , призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_5 , командир відділення. Проведено медичний огляд ВЛК КНП "ЧОЛ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" "11" жовтня 2024 року. Діагноз (включ код. згідно чинного НК 025) та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва); Y36.2 стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (21.09.2024) у вигляді вогнепального осколкового поранення лівого стегна з вогнепальним переломом н/3 стегнової кістки. турнікетним синдромом лівої нижньої кінцівки, незворотної ішемії лівої нижньої кінцівки, множинних поранень лівого плеча, лівої кисті, правої сідниці, поперекової області (непроникаюче в черевну порожнину), правої стопи. Стан після операцій 22.09.2024 - фаеціотомія лівого стегна та гомілки, ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні в/3 лівого стегна, ПХО ран, VAC-терапія, 27.09.2024 - ПХО ран, формування та ушивання культі лівого стегна. Згідно наказу № 370 від 04.07.2007 за ступенем тяжкості поранення "тяжке". Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ__ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.
Згідно відпускного квитка від 12.10.2024 № 1978, виданого військовою частиною НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_1 звільнений у відпустку для лікування терміном на 30 (тридцять) календарних днів з 12.10.2024 по 10.11.2024.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.11.2024 № 220 вирішено вважати такими, що вибули. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у відпустку для лікування у АДРЕСА_1 терміном на 30 (тридцять) календарних днів, з 12.10.2024 по 10.11.2024: сержант ОСОБА_1 , командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.11.2024 № 230 вирішено вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків, залучити до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: з відпустки для лікування: 11.11.2024 сержант ОСОБА_1 , колишній командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону. Військовослужбовця вирішено зарахувати на продовольче забезпечення з 11.11.2024.
Крім того, згідно зазначеного вище витягу (із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.11.2024 № 230) вирішено вважати такими, що вибули, вилучити зі складу сіл і засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , 11 листопада 2024 року: сержант ОСОБА_1 , колишній командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону. Військовослужбовця вирішено зняти з продовольчого забезпечення з 11.11.2024.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 12.11.2024 № 6345 сержант мобілізований ОСОБА_1 , 1971 р.н., військова частина НОМЕР_1 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_4 "12" листопада 2024 року. Діагноз (включаючи код, згідно НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): S78.1 Ампутаційна кукса верхньої третини стегна внаслідок вогнепального поранення (21.09.2024) з тимчасовим порушенням функції. Z89.6 Довідка про обставини травми відсутня. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 поранення кваліфікується як тяжке. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81, п. 20.3 підпункту "в" графи ІІ Розкладу хвороб, графи __ТДВ__ потребує тривалого лікування, протезування лівої нижньої кінцівки а рівні верхньої третини стегна (протез лівого стегна основний протез, протез для купання з колінним механізмом, вкладиші з силіконової або гелевої композиції для кукси нижньої кінцівки, комплект чохлів) у КП "Полтавський обласний санаторій для дітей з порушенням опорно-рухового апарату ПОР".
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2025 № 4948/304/3189 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 21.09.2024 отримав: ВТ 21.09.2024. МВКП лівого стегна з в/п багатоуламковим переломом н/з стегнової кістки. Турнікетний синдром. Незворотня ішемія лівої нижньої кінцівки. МВНП лівого плеча, лівої кисті, правої сідничної ділянки та правої поперекової ділянки непроникаючої правої стопи. За обставин: було встановлено, що перебуваючи безпосередньо в районах бойового зіткнення, біля населеного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання обов`язків військової служби згідно з бойовим розпорядженням сержант ОСОБА_1 , внаслідок артилерійського обстрілу, отримав поранення. Вирішено визнати, що отримане поранення 21.09.2024 року, командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_1 , що пов`язане із захистом Батьківщини. На момент отримання поранення сержант ОСОБА_1 перебував в штатних засобах індивідуального захисту (бронежелет, шолом та інше спорядження). Бойове травмування не пов`язане з вчиненням ним адміністративного та/або кримінального правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння та навмисного заподіяння собі тілесних ушкоджень.
Судом з матеріалів справи встановлено, що після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах:
- з 24.09.2024 по 11.10.2024 у Черкаській обласній лікарні Черкаської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 23713;
- з 12.11.2024 по 04.02.2025 у Комунальному підприємстві "Полтавський обласний санаторій для дітей з порушенням опорно-рухового апарату Полтавської обласної ради", що підтверджується довідкою № 01-19/1/075 від 04.02.2025;
- з 26.03.2025 по 18.04.2025 у Комунальному некомерційному підприємстві "Кобеляцький центр первинної медико-санітарної допомоги Кобеляцької міської ради", що підтверджується довідкою від 18.04.2025 № 107.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшеної до 100000 гривень, за період з 22.09.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), перебування у відпустці для лікування після поранення, та за проходження курсу медичної реабілітації пов`язаним із захистом Батьківщини, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, що 11.11.2024 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні та накази командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивачу за вказану дату, а позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за період після подання позову до дати набрання рішенням суду законної сили спрямовані на майбутнє, тобто є передчасними.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в подальшому - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і до тепер.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України затвердив Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в подальшому - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», яка застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 01.06.2023, пункт 1 Постанови № 168 викладено у новій редакції, та Постанову № 168 доповнено пунктом 1-2 такого змісту:
«Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).».
Таким чином, із урахуванням вимог пунктів 1, 2 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23. 
Наказом Міністерства оборони України «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 25.01.2023 № 44, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233 затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197; в подальшому – Порядок № 260), та доповнено Порядок новим розділом такого змісту: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Згідно із абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку № 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Пунктом 12 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800; в подальшому – Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (в подальшому - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
За приписами з пунктів 21.1, 21.2 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що право на отримання додаткової винагороди до 100000 гривень мають військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. 
Судовим розглядом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні станом на 11.11.2024, а також накази командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу додаткової винагороди за вказану дату, у зв`язку з чим зазначена частина позовних вимог задоволенню не підлягає.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_5 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, збільшеної до 100000 гривень, до дати набрання рішенням суду законної сили (за період після подання позову - починаючи з 29.01.2025), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
При цьому правовий інтерес позивача має бути реальним, існуючим на момент звернення до суду, а факт порушення - такий, що може бути підтверджений матеріалами справи на час подання позову. Судовий захист передбачає здійснення правосуддя з метою захисту або відновлення наявних порушених прав і свобод, проте не розповсюджується на відносини, що виникли після подання позову й не включені до предмета та підстав позовних вимог.
Верховний Суд України неодноразово наголошував на необхідності врахування у адміністративному судочинстві принципу реального порушення права на момент подання позову та відсутності підстав для вирішення спору щодо відносин, які склалися вже після цього моменту, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 (адміністративне провадження № К/990/45865/24), де зазначено, що судове рішення має базуватися на обставинах, встановлених на момент звернення до суду, та що суд не може вирішувати спори, які виникли після подання позову у відносинах, що не були предметом оспорювання сторін.
Отже, враховуючи, що положення ч. 1 ст. 5 КАС України передбачають право на звернення до суду за захистом прав, саме порушене право має існувати на момент звернення позивача. Суд не може вирішувати спір у правовідносинах, які виникли вже після подання позову, за відсутності відповідних вимог позивача з обґрунтуванням факту порушення прав. У рішенні суду також не можуть регулюватися відносини на майбутнє, оскільки судове рішення є наслідком вирішення спору за чинного правового регулювання і за наявності предмета спору.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за період після подання позову до дати набрання рішенням суду законної сили спрямовані на майбутні відносини, є передчасними та не підлягають задоволенню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення в даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Таким чином, суд переглянувши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 в справі № 440/1173/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін