Справа № 723/3952/25
Провадження № 2/723/5097/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Дедик Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
встановив:
Позивач ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступне. 
Зазначає, що 31.03.2024 року року об 11-19 год. в м. Чернівці по вул. Калинівській, 13-А відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Також зазначає, що постановою Чернівецького Апеляційного суду від 09.04.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.10.2024 року про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасовано та винесено нову постанову , якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №141165 від 02.10.2024 року водій ОСОБА_4 31.03.2024 року об 11-19 год. в м. Чернівці по вул.. Калинівській, 13А, керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 , під час повороту ліворуч не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 10.1 ПДР.
Також вказує, що ОСОБА_3 , як власнику пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , завдана майнова та моральна шкода.
Вказує, що відповідно до висновку експерта вартість відновлюваного ремонту т/з марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 станом на 31.03.2024 року складає 73259,28 грн., а вартість матеріального збитку, завданого йому станом на 31.03.2024 року складає 30433,41 грн. 
Зазначає, що відповідач ОСОБА_4 застрахував свою цивільну відповідальність, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з Українською страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та 16.06.2025 року йому було відшкодовано 15290 грн.
Посилається на те, що він звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак відповідач, заявлені ним правомірні претензії про добровільне відшкодування завданої шкоди, ігнорує. 
Крім того, вважає, що відповідач має компенсувати йому душевні та психічні страждання, які довелося перенести внаслідок ДТП, стан його здоров`я значно погіршився через переживання за пошкоджений автомобіль, він порушив свій звичний стан життя, оскільки пошкоджений автомобіль тривалий час не міг відновити, порушились його нормальні життєві зв`язки та стосунки з близькими, крім того, він був вимушений давати пояснення поліції, подавати докази, вести переписку зі страховою компанією та укласти договір з адвокатом. Моральну шкоду він оцінює у 5000 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 57969,28 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 29000 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 4543,68 грн. 
01.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Байцара І.Б. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає його необґрунтованим, посилаючись на наступне.
Зазначав, що позивач намагається стягнути з відповідача майнову шкоду, яку повинна покрити страхова компанія, так, згідно висновку експерта від 09.10.2024р. №СЕ-19/126-24/10551-АВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 73259,28 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, становить 30433,41 грн. Відповідно до вимог чинного законодавства визначену експертом вартість матеріального збитку (30433,41 грн.) позивачу повинна відшкодувати страхова компанія шляхом виплати страхового відшкодування. За приписами ст.1194 ЦК України лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди (73259,28 грн.) і страховою виплатою (30433,41 грн.), таким чином позивач може вимагати від відповідача сплатити лише різницю: 73259,28 - 30433,41 = 42825,87 грн., проте, позивач просить стягнути з відповідача значно більшу суму 57969,28 грн., обґрунтовуючи це тим, що страхова компанія йому виплатила не 30433,14, а лише 15290,00 грн. Тобто страхова компанія занизила розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування вдвічі: 30433,41 - 15290,00= 15143,41 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 73259,28 грн. необгрунтовані.
Крім того, вважає висновок експерта від 09.10.2024р. № СЕ-19/126-24/10551-АВ, неналежним і недостовірним доказом, оскільки він проводився за заявою адвоката Олійнича Ю.В. від 01.10.2024 р. та датований 09.10.2024 р., разом з тим, на сторінці 3 висновку вказано, що огляд транспортного засобу проводився 01.10.2024 року, а ДТП відбулося 31.03.2024 р., тобто за шість місяців до моменту огляду автомобіля експертом. За таких обставин даний висновок експерта є неналежним доказом, оскільки стан автомобіля на момент огляду не відповідає його стану на момент ДТП. З висновку вбачається, що при огляді автомобіля експертом 01.10.2024 р. зафіксовано пошкодження, яких не було на момент ДТП, а саме, зафіксовано пошкодження вітрового скла (зображення 1.17), проте у протоколі огляду на місці ДТП взагалі не зафіксовано будь-яких пошкоджень лобового скла, що також не підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських. Отже висновок експерта грунтується на невірних вихідних даних, тому є неналежним і недостовірним доказом розміру завданої шкоди. Також вважає невірним розрахунок відновлювального ремонту, оскільки в нього включено придбання нового крила (11020,92 грн.) плюс його фарбування, натомість, згідно додатку до протоколу, на бампері було лише пошкоджено лакофарбове покриття, сам бампер цілий.
Крім того, вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди необґрунтованими, оскільки позивач, вказавши про порушення нормальних життєвих зв`язків з близькими людьми, не обґрунтував причинний зв`язок з діями відповідача, твердження позивача, що через пошкодження автомобіля він не міг його використовувати, не відповідає дійсності, оскільки внаслідок ДТП було лише незначно пошкоджено крило і диск колеса, при цьому позивач продовжував користувався автомобілем в такому стані, зокрема, через півроку після ДТП приїхав до експерта з цими ж пошкодженнями, до яких додалися і нові, Отже, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди не обґрунтована жодними доказами, тому просив відмовити у її задоволенні.  
Також вказує, що понесені позивачем витрати на проведення експертизи не можуть бути покладені на відповідача, оскільки дана експертиза є неналежним і недостовірним доказом та не може бути використана судом для визначення розміру завданої шкоди.
Вважає, що на підставі викладеного позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно понесені позивачем витрати на правову допомогу не підлягають розподілу. Разом з тим просив, у разі задоволення позову в будь-якій частині, зменшити витрати на правову допомогу, оскільки їх розмір не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаної роботи, а враховуючи, що позов спрямований на протиправне, всупереч закону стягнення з відповідача коштів, які позивачу повинна виплатити страхова компанія, просив зменшити відшкодування витрат на правову допомогу до 0,00 грн.
Також просив врахувати, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, пенсію по інвалідності не отримує, а отримує лише державну соціальну допомогу у розмірі 2361 грн. на місяць, тому просив, в разі задоволення позову в будь-якій частині, згідно ст. 267 ЦПК України, розстрочити виконання судового рішення на строк 12 місяців.
Позивач  ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_1 під час розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, також заявив про відмову від стягнення витрат на провову допомогу в розмірі 29 тис.грн.
Відповідач  ОСОБА_4  в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Байцар І.Б. під час розгляду справи заперечував проти задоволення позову пославшись на доводи, викладені у відзиві на позов.
Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до копії постанови Чернівецького Апеляційного суду від 09.04.2025 року постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.10.2024 року, якою справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, скасовано, прийнято нову постанову, якою ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків накладення адмінстягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження у справі закрито. 
Відповідно до копії висновку № СЕ-19/126-24/10551-АВ від 09.06.2024 року, який склав експерт Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Карлєчук Т.Л. встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 станом на 31.03.2024 року складала 73259,28 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля марки «Volkswagen Golf», номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 станом на 31.03.2024 року складала 30433,41 грн.
Відшкодування згідно страхового акту № 240000972227-1 від 16.06.2025 року Українською страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс груп» ОСОБА_3 16.06.2025 року було виплачено у сумі 15290 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.  Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.  Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Велика Палата Верховного Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-а зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.  Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі наведених правових норм, виходячи із обставин, встановлених в ході судового розгляду, суд вважає недоведеним позивачем наявність у відповідача обов`язку здійснити відшкодування шкоди, завданої ДТП у сумі 57969,28 грн. 
16.06.2025 р. позивачу виплачено страхове відшкодування згідно страхового акту. Однак в подальшому представник позивача 23.09.2024 р. звернувся за проведенням експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та розміру матеріального збитку станом на 31.03.2024 р.
Звернення з даним позовом до суду дає підстави для висновку, що позивач не погодився, що розмір отриманого страхового відшкодування відповідає понесеній ним шкоді. Однак позивач не навів довів, через які не пред`являє вимоги до страховика про страхове відшкодування в більшому розмірі. Таким чином, позивачем недоведено, що саме ОСОБА_4 є належним відповідачем по відшкодуванню шкоди, завданої ДТП, у сумі 57969,28 грн. 
Також позивачем не спростовано заперечень відповідача про те, що обсяг ушкоджень транспортного засобу на момент ДТП був менший, ніж на момент проведення експертизи різняться, а відтак відповідач не може нести відповідальність за шкоду, яка не є наслідком ДТП, винуватцем якої він був.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 57969,28 грн. 
Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.  Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Позивач зазначає про заподіяння йому протиправними діями відповідача моральної шкоди, які полягають у душевних і психічних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля. Вказує, що після ДТП стан його здоров`я значно погіршився через пошкоджений автомобіль, після ДТП у нього та його сім`ї виникли істотні вимушені зміни у звичайному житті, пошкоджений автомобіль він не міг тривалий час відновити та використовувати за призначенням, порушились його нормальні життєві зв`язки, звичні стосунки з близькими людьми, всі обставини, що виникли по вину ОСОБА_4 відібрали у нього час, який він міг використовувати на свою користь та своєї сім`ї, створили непотрібні додаткові труднощі. 
Суд вважає, що жодну з вказаних обставин позивачем не доведено, що не дає можливості визначити обсяг та глибину моральних страждань позивача, та яких заходів потребує для відновлення попереднього стану. За наведених обставин суд знаходить недоведеною вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Отже позовні вимоги слід залишити без задоволення в повному обсязі. 
На підставі ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
В задоволенні позову ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя