Справа № 132/3360/25
Провадження № 2/132/102/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

06 січня 2026 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Карнауха Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Лисюк О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області 07.10.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_3 23-х років за умов, що він буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона та боржник - ОСОБА_2 , перебували у шлюбі, який був зареєстрований 07.09.1980 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області.
24.03.2011 згідно із рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2-673/2011/ - шлюб розірвано. 
Від шлюбу позивач та відповідач мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії № НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області.
З березня 2011 року позивач з відповідачем перестали проживати разом та вести спільне господарство. 
На момент подання цього позову їх син є студентом 3 курсу денної форми навчання Державного навчального закладу «Подільський професійний ліцей», що підтверджується довідкою за N№98 від 26 серпня 2025 року, строк закінчення навчання 12.12.2025. 
Так як, їх з відповідачем син навчається на денному відділенні, він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. 
Позивач постійно підтримує сина, надає йому матеріальну допомогу, але так як вона офіційно не працевлаштована, практично не має постійного доходу, що фактично позбавляє її можливості надавати сину належну матеріальну допомогу, для підтримки належного рівня його життя.
Крім того йому, як студенту необхідні кошти на придбання одягу, приладь, продуктів харчування, а дохід він не має, тому знаходиться у край тяжкому матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. 
Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_4 , в період його навчання, не надає, хоча він має можливість надавати таку матеріальну допомогу стабільно. 
Наскільки відомо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 працездатний, проходить службу у Збройних Силах України, більше він нікому аліментів не сплачує, а тому вважає він може, та має можливість сплачувати аліментів на утримання їх сина, який продовжує навчання. 
У зв`язку із вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду з позовом щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , як сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту настання сином повноліття тобто з 26 серпня 2025 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 років, щомісячно.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13.10.2025 у цій справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 14:00 год. 03.11.2025. Цією ухвалою встановлено учасникам справи такі строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.
У судове засідання, призначене на 03.11.2025, сторони не з`явились. 
Позивач ОСОБА_1 03.11.2025 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, без технічної фіксації судового процесу, у зв`язку з тим, що остання фактично проживає у м. Подільськ Одеської області, що територіально знаходиться у 249 кілометрах від місця проведення судового засідання. Має скрутне матеріальне становище, пов`язане з утриманням повнолітнього сина, який продовжує навчання, тому, немає змоги прибути до Калинівського районного суду Вінницької області, для прийняття участі в судовому засіданні. Водночас згідно із актом, складним комісійно працівниками апарату суду, це клопотання надійшло до суду без його електронного цифрового підпису.
03.11.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Станіславської Інни Володимирівни надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 03.11.2025, на іншу дату та про ознайомлення з матеріалами справи.
Ухвалою суду від 03.11.2025 судове засідання у цій справі було відкладено на 15:00 год. 26.11.2025, залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, встановлено залученій 3-й особі 15-денний строк для подання пояснень, заперечень щодо позову.
До суду 11.11.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Станіславської І.В. надійшов відзив на позов. Згідно із відзивом відповідач визнає позов частково. В задоволенні позовних вимого просить відмовити. У разі, якщо суд дійде висновку про задоволення (часткового задоволення) позовних вимог, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/10 (однієї десятої) частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 07.10.2025, до закінчення навчання ОСОБА_3 - 12.12.2025. 
У відзиві представник відповідача, серед іншого, зазначив, що відповідач не заперечує обставину, що перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем - ОСОБА_1 . Шлюб на даний час розірвано відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2011, а під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є вже повнолітнім. Згідно рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 15.03.2012 у справі 1516/633/12 з ОСОБА_2 стягувались аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі його заробітків (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2012 до досягнення повноліття дитиною. Виконання рішення відбувалося шляхом стягнення коштів з заробітної плати у виконавчому провадженні. Так, 26.08.2025 син ОСОБА_3 став повнолітнім, тому стягнення аліментів припинено. 
Відповідач ОСОБА_2 на даний час має на утриманні матір з першою групою інвалідності, якій необхідно як догляд так і чималі витрати на ліки. Крім того, перебуваючи в рядах Збройних Сил України, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини в 2023 році та в 2024 році отримував поранення, наслідки яких відчуваються і по даний час та потребують постійного лікування або реабілітації, на що теж витрачаються немалі кошти. Так, внаслідок поранення відповідачу потрібна тимпанопластика на ліве вухо. Це оперативне втручання на яке необхідно кошти, яких у нього немає, тому вимушений жити з частковою глухотою, що призвело до змін у його житті, важкості виконання повсякденних обов`язків, емоційної напруги, став тягарем для своєї дружини. У відповідача є ряд інших ускладнень по здоров`ю, які виникли внаслідок травм, які потребують постійного підтримуючого лікування та реабілітації,
???Також представник відповідача у відзиві зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат ОСОБА_2 у справі на професійну правничу допомогу складає 5000 грн. 
Учасники процесу, яких було повідомлено належним чином про день і час розгляду справи шляхом направлення судових повісток, в судове засідання, призначене на 26.11.2024 не з`явилися. 
Позивач ОСОБА_1 21.11.2025 надіслала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, без технічної фіксації судового процесу. Водночас згідно із актом, складним комісійно працівниками апарату суду, це клопотання надійшло до суду без його електронного цифрового підпису.
Від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Станіславської І.В. 25.11.2025 надійшло клопотання про проведення розгляду справи за її та відповідача відсутності.
Водночас відомостей про причини неявки до суду третьої особи – ОСОБА_3 не надходило у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 14:00 год. 12.12.2025.
Після цього на адресу електронної пошти суду 11.12.2025 надійшли клопотання позивача ОСОБА_1 та третьої особи – ОСОБА_3 з проханням розглянути справу без їх участі. ОСОБА_3 у клопотанні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задоволити. Однак, згідно із актами консультанта суду ці клопотання надійшли до суду в копіях, у відповідних електронних листах відсутні електронні підписи.
Учасники процесу, які були повідомлені належним чином про день і час розгляду справи шляхом направлення судових повісток, в судові засідання, призначені на 12.12.2025 не з`явилися. 
У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 11:00 год. 06.01.2026.
Учасники процесу, яких було повідомлено належним чином про день і час розгляду справи, в судове засідання, призначене на 06.01.2026, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовано главою 16 Сімейного кодексу України (далі – СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (статті 199-201 СК України).
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У Сімейному кодексі України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.
Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.
Відтак, із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на його утримання є правомірною.
Разом з тим, на підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідач не заперечує обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199, 200 Сімейного кодексу України. Водночас, відповідно до вимог закону, суд при визначенні розміру аліментів зобов`язаний враховувати не лише потреби дитини, а й матеріальний та сімейний стан платника аліментів, стан його здоров`я, працездатність, наявність інших обов`язків та об`єктивні можливості здійснювати утримання.
Відповідно до поданого відповідачем відзиву на позов, останній має на утриманні матір з першою групою інвалідності, якій необхідно як догляд так і чималі витрати на ліки. Крім того, перебуваючи в рядах Збройних Сил України, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини в 2023 році та в 2024 році отримував поранення, наслідки яких відчуваються і по даний час та потребують постійного лікування або реабілітації, на що теж витрачаються немалі кошти. На підтвердження цих обставин представником відповідача, серед іншого, долучено до відзиву копії: медичної карти №1510; виписки №8541 з додатками; виписки № 3748/1223; виписки № 4722; довідки про обставини травми №1159 від 30.11.2023; виписки №4750 від 12.12.2023; виписки №4990; виписного епікризу №260; первинної медичної карти від 25.02.2024; довідки про обставини травми (поранення, контузії каліцтва) від 04.03.2024; довідки про тимчасову непрацездатність від 02.04.2024; виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №3953; виписки №2117/8; виписки №3196; консультаційного висновку спеціаліста від 17.05.2024; висновку по консультації лікаря-сурдолога з аудіограмою від 15.05.2024; актового запису про народження; довідки огляду МСЕК №684722 від 14.12.2011; довідки про первинний прийом терапевта (кардіолога) від 05.11.2025.
Варто зазначити, що позивач ОСОБА_1 правом подати заперечення на відзив не скористалась. Залучена судом третя особа – ОСОБА_3 пояснень щодо відзиву до суду не подав.
Поряд з наведеним, згідно із долученою до позовної заяви довідкою Державного навчального закладу «Подільський професійний ліцей» № 98 від 26.08.2025 ОСОБА_3 навчається у цьому закладі на третьому курсі за денною формою навчання з 01.09.2023 по 12.12.2025 (а.с. 11). Інших доказів продовження ОСОБА_3 навчання після 12.12.2025 суду не надано.
При цьому, згідно із ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
З огляду на викладене, враховуючи, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), а також те, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої дочки, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню – з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто, до 12.12.2025.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду 07.10.2025, то аліменти мають бути присуджені з дня його звернення до суду з позовом, тобто з 07.10.2025.
Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач з огляду на положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подачу цього позову звільнена від сплати судового збору.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорцій но до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 610/1905/18, від 01 березня 2023 року у справі № 332/81/21 та від 27 березня 2024 року у справі №127/7331/21.
З огляду на це, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у розмірі 605,6 грн (1211,2 грн : 2).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-78, 80-81, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 182, 183, 191, 199 - 201 Сімейного кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 07 жовтня 2025 року і до закінчення навчання - до 12 грудня 2025 року включно.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники процесу:
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).
Відповідач – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ).
Представник відповідача – адвокат Станіславська Інна Володимирівна ( свідоцтво на правл о на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000426 від 28.02.2019, адреса: м. Вінниця, вул. Марії Гавриш, 74 Б).
Третя особа – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ).
Повний текст судового рішення складено 12.01.2026.

Суддя Н.П. Карнаух