ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/34217/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/34217/24 (головуючий суддя першої інстанції - Луніна О.С.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 26.12.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняте протоколом №54 від 10.12.2024 року, оформлене повідомленням №26041 від 11.12.2024 року про відмову йому в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особі, яка зайнята постійним доглядом за своїм хворим батьком, який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особі, яка зайнята постійним доглядом за своїм хворим батьком, який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду і видати довідку із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував наявність у позивача законних підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вважає, що відповідач своїми діями порушив порядок прийняття рішення з надання відстрочки від призову на військову службу під час проведення мобілізації, так як законодавець чітко здійснив розмежування у Порядку щодо осіб, які здійснюють догляд за певною категорією осіб, та зазначив необхідність надання відповідних документів, які у випадку позивача не зобов`язують надання відповідачу документів про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8). 
Відповідач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
23.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від мобілізації із підстав, визначених п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з підстав здійснення постійного догляду за батьком, який згідно Висновку №337 від 05.06.2024 року (за формою №080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, має захворювання (код за МКХ-10; І67.8І69), що викликає порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує догляду вдома. До заяви додано документи: копію висновку №337 від 05.06.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі; копію консультації лікаря; копію ідентифікаційного номера; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 ; копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 ; копію картки платника податків; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ; копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 ; копію довідки №5166 КНП «ПЛІД» ПМР; копію довідки КНЕП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської МР від 29.05.2024 року; копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ; копію паспорта громадянина України № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 ; витяг з реєстру територіальної громади від 21.11.2024 року (а.с.8-27).
Згідно з протоколом №54 від 10.12.2024 року Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено позивачу у наданні відстрочки від мобілізації на особливий період з підстав відсутності акту (додатку №8) про підтвердження відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд (а.с.70).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації, позивач оскаржив таку відмову до суду.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232) закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Згідно частини п`ятої статті 1 Закону №2232 встановлено від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно із абзацом 1 частини першої статті 39 Закону № 2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента України та діє станом на день прийняття цієї постанови.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі по тексту - Закон №3543) встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543 встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно абзацу 1 частини першої статті 22 Закону №3543 громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону №3543 громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Згідно з абзацом 1 частини п`ятої статті 22 Закону №3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, встановлений статтею 23 Закону №3543.
Пунктом 9 частини першої статті 23 Закону №3543 визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543 як особі, що здійснює постійного догляду за батьком, який має захворювання (код за МКХ-10; І67.8І69), що викликає порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує догляду вдома. До заяви позивачем додано перелічені вище документи, в т.ч. копію висновку ЛКК №337 від 05.062024 року про наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі (а.с.8-9, 11). 
Згідно свідоцтва про народження №241 від 19.05.1983 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно довідки виданої КНП «ПЛІЛ» ПМР №5166 від 27.05.2024 року мати позивача - ОСОБА_3 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 ), має діагноз: значний деформуючий коксартроз зліва.
Суд першої інстанції аналізуючи в своєму рішенні пункт 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», дійшов висновку, що відстрочка за наявності батьків з інвалідністю I чи II груп надається військовозобов`язаному лише за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону здійснювати за ними догляд.
Апеляційний суд зазначає, що вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає змісту пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як в редакції на час прийняття відповідачем спірного рішення від 10.12.2024 року, так і в редакції на дату апеляційного перегляду.
Згідно протоколу №54 від 10.12.2024 року Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено позивачу у наданні відстрочки від мобілізації на особливий період з підстав відсутності акту (додатку №8) (а.с.70).
З тексту відзиву на позовну заяву вбачається, що в наданому позивачем пакеті документів щодо надання відстрочки від призову відсутній акт про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) (додаток №8), що підтверджує відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд, як це передбачено Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 7 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Згідно із частиною 8 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок №560).
Згідно Додатку № 4 Порядку №560 особа подає заяву встановленого зразка із зазначенням інформації про «Відсутність (зазначити необхідне):
ћ інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених у пункті 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
ћ інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
ћ інших членів сім`ї першого (першого та другого) ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зазначеної у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 
підтверджую».
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , останній будь-якої інформації щодо відсутності інших осіб (членів сім`ї) не підтвердив (а.с.8-9).
Крім того, Додатком №8 вказаного Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 року №930) передбачено складання акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. 
Підставою для відмови у наданні відстрочки позивачу стало саме відсутність додатку №8 до Порядку №560.
Надання такого акту передбачено і Додатком №5 Порядку №560 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовано. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи норми пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», фактичні обставини по справі, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки із зазначених в рішенні відповідача підстав.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття спірного рішення.
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/34217/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/34217/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко