ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року справа №200/5644/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Логвиненка Сергія Сергійовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (повне судове рішення складено 26 серпня 2025 року) у справі № 200/5644/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Управління), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення йому щомісячної страхової виплати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, які передують складанню Акта за формою П-4 від 01.05.2024;
- зобов`язати Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, та з урахуванням заробітної плати за розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, з березня 2021 року по лютий 2022 року. 
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно та не вірно визначена середня заробітна плата для розрахунку його щомісячної страхової виплати, оскільки для розрахунку виплат за страхуванням від професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності, повинен бути застосований період з березня 2021 року до лютого 2022 року, а не мінімальна заробітна плата станом на дату складання акту форми П-4 причин виникнення хронічного професійного захворювання, який помилково взято відповідачем. Розрахунковий період, за який обчислювалась середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пунктів 3, 6, 11, 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2001 № 1266 (зі змінами) і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною, тощо). Аналіз частини 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2001 N 1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)" свідчить про те, що однією з поважних причин невідпрацьованих календарних днів є відпустка без збереження заробітної плати, при цьому підстави її надання не мають будь-якого значення для виключення періоду знаходження у відпустці без збереження заробітної плати з розрахункового періоду. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у належному розмірі. 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

У відзиві відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з 5% втрати професійної працездатності за наслідками травми на виробництві від 05.01.2007 та звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області 25.02.2025 із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з новим страховим випадком - професійним захворюванням, отриманим на тому самому підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 01.05.2024. 
Висновком МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 122844 від 13.12.2024 потерпілому встановлено 60% втрати професійної працездатності по профзахворюванню з 12.12.2024 по 01.01.2027. При цьому по трудовому каліцтву 05.01.2007 відсоток втрати працездатності не встановлено. 
Відповідачем визначений розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, – з травня 2023 року по квітень 2024 року включно.
Щомісячні страхові виплати були призначені з мінімальної заробітної плати, визначеної на дату встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності 8000,00 грн, згідно абзацу 4 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.04.2025, – подані документи опрацьовано, проведено розрахунок одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 30800,00 грн, який було визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності та з урахуванням виплаченої одноразової допомоги за попереднім страховим випадком, пов`язаним з травмою на виробництві (60% - 5% = 55%) та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 ст. 36 Закону України від 23.09.1999 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV (далі — Закон №1105) та щомісячні страхові виплати в розмірі 4800,00 грн. Розрахунок одноразової страхової виплати проводиться за таким порядком: 7 * розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на день настання права на страхову виплату * відсоток втрати працездатності, тобто: 7 * 8000 грн * 55% = 30800,00 грн.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (в редакції Закону від 28.12.2014 № 77-VIII), який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1105).
Відповідно до частини 1 статті 35 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту); 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.
Статтею 36 Закону №1105 визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
За приписами частини 1 статті 42 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Щомісячна страхова виплата не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 42 Закону № 1105). Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина 10 статті 42 Закону № 1105).
Відповідно до частини 1 статті 43 та частини 1 статті 44 Закону № 1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть та документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - Порядок № 4-1).
Відповідно до пунктів 1, 6 розділу V Порядку № 4-1 щомісячна страхова виплата втраченої заробітної плати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.
Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок № 1266. Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.
Пунктом 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.
Згідно пункту 6 Порядку № 1266 у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44).
Абзацом 1 пункту 11 Порядку № 1266 визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці) в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: 
поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; 
причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.
Розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, – з травня 2023 року по квітень 2024 року включно.
Згідно даних з Державного реєстру застрахованих осіб та довідки про заробітну плату № 23 від 18.02.2025, наданої підприємством, нарахування заробітної плати позивачу в розрахунковому періоді відсутнє, при цьому не зазначено жодної поважної причини.
Постановою 1266 чітко визначено розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, та не передбачено його зміщення в разі відсутності заробітної плати в окремих місяцях або його довільне обрання. Постановою № 1266 не передбачена можливість для потерпілого довільно обирати розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати, тому підстави для застосування будь-якого іншого розрахункового періоду для перерахунку середньомісячного заробітку, з якого була призначена щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 відсутні.
З чітко встановленого законодавством розрахункового періоду (12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку – в даному випадку з травня 2023 року по квітень 2024 року включно) з поважних причин можна виключити лише певний місяць (певні місяці), а не змінювати сам розрахунковий період за наявності поважних причин не отримання заробітку.
Внаслідок цього розрахунок середньої заробітної плати правомірно проводився відповідачем, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Отже, середня заробітна плата обчислювалась з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, яка на день настання права на страхову виплату складала 8000,00 грн. Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності складає: 8000 грн * 60% = 4800 грн.
Таким чином, судом не встановлена протиправність дій відповідача. Відповідачем вчинені дії відповідно до діючого законодавства з урахуванням всіх документів, які подані позивачем до відповідача для розгляду. Суд не вбачає правових підстав для втручання в дискреційні повноваження відповідача у спірних правовідносинах.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Логвиненка Сергія Сергійовича – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі № 200/5644/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 15 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць