Справа № 331/6447/25
Провадження № 1-кп/331/393/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №12025082050001318, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2025 року, 
за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який є самозайнятою особою - ФОП, розлученого, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
07 липня 2025 року приблизно о 15 годині 25 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «КІА SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Української зі сторони вул. Малинової в напрямку просп. Соборного в м. Запоріжжі.
В цей час у зустрічному водію ОСОБА_4 напрямку по проїзній частині вул. Української здійснював рух мотоцикл «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час руху на регульованому світлофором перехресті вул. Української та вул. Гоголя в м. Запоріжжі водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити мотоцикл «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, діючи із кримінально протиправною недбалістю, виїхав на зелений сигнал світлофора на вказане перехрестя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надавши переваги в русі зустрічному транспортному засобу почав виконувати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля «КІА SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , з мотоциклом «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 .
Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:
- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п 16.6: «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч».
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
У свою чергу, дії водія мотоцикла «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , який, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити автомобіль «КІА SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , що, не надаючи йому перевагу в русі, виконує поворот ліворуч, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, продовжив свій рух, що не відповідало вимогам п. 12.3, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:
- п. 12.3:«У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водія мотоцикла «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 госпіталізовано до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР з тілесними ушкодженнями.
Відповідно до висновку експерта №1858/к ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді:
- розривів лобкового симфізу і стінки сечового міхура, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя;
- пошкоджень передньої хрестоподібної зв`язки, обох менісків лівого колінного суглобу, синовії; пошкодження медіального меніску, забій медіального виростку стегнової кістки, синовії правого колінного суглобу; вторинний лімфостаз лівої нижньої кінцівки, що кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
- гематоми верхньої третини передньо-латеральної поверхні лівого стегна, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Прокурор у судовому засіданні обвинувачення підтримав у повному обсязі, просив суд визнати пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування потерпілому завданої шкоди, зазначив про відсутність обтяжуючих покарання обставин. Також він просив призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Окрім того, він просив вирішити питання про речові докази та судові витрати і скасувати арешт, накладений на мотоцикл потерпілого. 
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та пояснив суду, що 07.07.2025 близько 15:30 год. він їхав по вул. Українській у м. Запоріжжі у бік пр. Соборного і на світлофорі хотів повернути на вул. Гоголя. Перед поворотом він пригальмував, подивився, що інші автомобілі були далеко, і коли почав повертати, відбулося зіткнення з мотоциклом, якого він не помітив, імовірно, через праву стійку автомобіля. Їхав він на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП було пошкоджено переднє праве крило його автомобіля. Після зіткнення він підійшов до потерпілого, поцікавився його самопочуттям, намагався викликати «швидку», але у нього нічого не виходило, тому «швидку» викликав хтось із присутніх на місці події. З потерпілим він постійно контактував і надавав йому всю можливу і необхідну допомогу, а також у листопаді 2025 року відшкодував йому заподіяну моральну шкоду. Раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, який підтвердив, що він не перебував у стані сп`яніння, а також всіляко співпрацював зі слідчими. Він дуже жалкує про свій вчинок, розкаюється і просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та його кваліфікацію, просив суд призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання за санкцією ч. 2 ст. 286 КК України – 3 роки позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Також він просив врахувати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування потерпілому завданої шкоди. Крім того, захисник звернув увагу і на допущене потерпілим порушення ПДР. При цьому, він просив врахувати також відомості про особу обвинуваченого, позицію потерпілого щодо покарання, яке має бути призначене обвинуваченому, позитивні характеристики від командирів військових частин, яким він надає допомогу, і наявність подяки за допомогу ЗСУ. Крім того, захисник просив врахувати, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами призведе до позбавлення його можливості повноцінно виконувати завдання щодо надання волонтерської допомоги ЗСУ.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.07.2025 близько 15:00 год. або 15:30 год. він рухався на мотоциклі по вул. Українській у м. Запоріжжі від пр. Соборного. На перехресті вул. Українська і вул. Гоголя відбулося зіткнення його мотоцикла і автомобіля обвинуваченого, який перегородив йому дорогу. Все сталося дуже швидко і він не встиг ніяк зреагувати. Їхав він на зелений сигнал світлофора із невеликою швидкістю. Після зіткнення ОСОБА_7 вибіг, запитав як його самопочуття, максимально намагався допомогти. Потім він також постійно з ним контактував, возив до лікарів, відшкодував заподіяну шкоду, тому він до обвинуваченого не має жодних претензій. Також потерпілий просив призначити обвинуваченому мінімальне можливе покарання і не позбавляти його права керування транспортними засобами. 
Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами – показаннями обвинуваченого, який свою вину визнав повністю і підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування і під час судового провадження, а також показаннями потерпілого. Його дії щодо порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
За згодою учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
При визначенні виду і розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.
Так, судом враховано, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий, розлучений, працевлаштований як самозайнята особа – ФОП, у момент вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані сп`яніння, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває і за медичною допомогою не звертався, активно допомагає ЗСУ як волонтер.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,згідно зі ст. 67 КК України встановлено не було.
Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вказані вище відомості про його особу, його поведінку на місці події, під час досудового розслідування і під час судового провадження, пом`якшуючі покарання обставини і відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також той факт, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку скоєного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. 
При цьому, суд не бере до уваги позицію з даного питання захисника обвинуваченого та потерпілого щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки у даному випадку дії обвинуваченого призвели до заподіяння потерпілому, серед іншого, тяжких тілесних ушкоджень, а відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Тому суд вважає, що всі наведені відомості, які характеризують особу обвинуваченого та його поведінку, є достатніми для того, щоб призначити йому покарання ближче до нижньої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, але є недостатніми для призначення йому мінімального строку покарання за даною нормою КК України. 
Також суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 і ч. 3 ст. 76 КК України. При цьому суд враховує позицію щодо даного питання прокурора і потерпілого, а також той факт, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку скоєного, щиро розкаявся, на місці події намагався надати допомогу постраждалому, під час судового розгляду даного кримінального провадження продемонстрував належну процесуальну поведінку, жодним чином не намагався уникнути відповідальності за скоєне. 
Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до позиції, яка викладена у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є самостійним видом кримінально-правового впливу, спрямованим на досягнення загальної мети покарання, визначеної частиною другою статті 50 КК України, насамперед на запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, із дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
З огляду на підвищений ступінь суспільної небезпечності порушень правил безпеки дорожнього руху, що об`єктивно створюють реальну загрозу життю та здоров`ю інших осіб і нерідко призводять до тяжких наслідків, позбавлення права керування транспортними засобами у певних категоріях справ є необхідним і виправданим засобом превенції, покликаним не лише усунути ризики повторного заподіяння шкоди з боку конкретного засудженого, а й забезпечити належний стримуючий вплив на інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки є необхідним для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також для забезпечення дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
При цьому, той факт, що потерпілий, обвинувачений та його захисник просили не призначати обвинуваченому таке додаткове покарання, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до ст. 65 КК України вид і розмір покарання визначаються судом самостійно в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК, виходячи зі ступеня тяжкості злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Суд не пов`язаний будь-якими «межами» позиції сторін щодо пропонованого виду покарання та має право обирати будь-яку із передбачених законом форм кримінально-правового впливу, якщо вона відповідає цілям покарання, визначеним статтею 50 КК України.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування були проведені судові експертизи, витрати на проведення яких склали 16045,20 грн. Дані витрати відповідно до ст.118 та ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат і згідно зі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2025 у справі № 334/5507/25, провадження № 1-кс/334/1766/25, було накладено арешт на мотоцикл «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 . 
У той же час, відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2025 у справі № 334/5507/25, провадження № 1-кс/334/2438/25, було скасовано частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2025, на мотоцикл «LONCIN LX300-GY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом скасування заборони власнику мотоциклу чи будь якій іншій особі користуватись вказаним мотоциклом до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь-який спосіб.
Тому, оскільки у даному випадку арешт на майно накладався виключно з метою забезпечення збереження речового доказу і в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження потреба відсутня, суд приходить до висновку про необхідність його скасування.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні заявлено не було.
Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, відповідне клопотання до суду заявлене не було.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до вимог п. 1 і п. 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у загальній сумі 16045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) гривень 20 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2025 у справі № 334/5507/25, провадження № 1-кс/334/1766/25, та частково скасований ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2025 у справі № 334/5507/25, провадження № 1-кс/334/2438/25, на мотоцикл «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 .
Речові докази:
- мотоцикл «LONCIN LX300-GY», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 і який передано йому на відповідальне зберігання – залишити ОСОБА_6 ;
- автомобіль «КІА SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 і який передано йому на відповідальне зберігання – залишити ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_8