Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/13899/25
Провадження № 33/4815/15/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано стягнення у виді 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень штрафу в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2025 року о 10 год. 49 хв. в м. Рівне на вул. Дубенська, 163А водій ОСОБА_1 керував ТЗ Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що всупереч висновку суду, відеозаписами, які знаходяться в матеріалах справи зафіксовано, що він неодноразово наполягав на тому, що погоджується з проходженням огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, хоч і наголошував, що його зупинка була безпідставною та просив зачекати адвоката, який мав приїхати на місце зупинки. Зазначає, що він також звертав увагу працівників поліції на те, що він є військовослужбовцем, мав контузію та добу не спав, оскільки їхав з оперативного чергування, однак вони безпідставно вдруге за два тижні зупинили його автомобіль та звинувачували у перебуванні в стані сп`яніння. Зауважує, що з відеозапису не вбачається в нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки його поведінка є адекватною, мова чітка, крім того зупинка автомобіля була безпідставною, оскільки працівником поліції не було названо чіткої підстави та причини зупинки.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 22 липня 2025 року (а.с.9).
Згідно матеріалів справи, копію постанови він отримав 29 липня 2025 року.
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 06 серпня 2025 року (а.с.10).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Апеляційна скарга призначалася до розгляду на 05.09.2025 року, 22.12.25 року та була відкладена за клопотаннями ОСОБА_1 у зв`язку з перебування ним на військовій службі. На судове засідання, призначене на 19 січня 2026 року він також не з`явився та повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.
Разом з тим суд зазначає, що у разі неможливості особистої участі у розгляді справи в суді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надати письмові пояснення, письмово висловити свої заперечення у разі незгоди з постановою суду. Також, має право забезпечити присутність захисника для захисту його інтересів або взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Однак ні письмових пояснень, ні клопотань про проведення розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку від ОСОБА_1 не надходило.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 ..
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с.3); - направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу, однак особа на огляд не доставлялася та такий огляд не проводився (а.с.4);
- відеофайлом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл mnlvw, час 07:20).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Разом з тим судом не встановлено і обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. тЖодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час зупинки поліцейські повідомили водієві чітку та зрозумілу причину зупинки, а саме на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме наявність у них інформації про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства (файл mnlvw, час 00:33, 01:00).
Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння також спростовуються матеріалами справи. Так, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції були зафіксовані та чітко зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці, а також виражене тремтіння пальців рук. Наявність вказаних ознак стала законною підставою для подальших дій працівників поліції відповідно до вимог чинного законодавства (файл mnlvw, час 10:00).
Апеляційний суд враховує дані про особу ОСОБА_1 , однак зазначає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на нього відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та на переконання апеляційного суду, мають формальний характер і спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке , на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
 
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович