ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року	справа № 380/20656/24	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРЕЙД ГРУП" до Львівської митниці про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРЕЙД ГРУП" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить :
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/900708/2 від 16.09.2024.
Ухвалою від 11.10.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав.
Ухвалою від 18.10.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Згідно Контракту № 001/2604/2021 від 26.04.2021 року (далі по тексту - Контракт), що укладено між постачальником, компанією Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd (Китай), та покупцем, ТОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП», був придбаний товар, а саме: гриф BARBELLS BAR 180 cm/28mm -2100 шт. за ціною 8,50 доларів США/шт. та гриф BARBELLS bar (w-curved) 120cm/28mm -800 шт. за ціною 6,27 доларів США/шт. Загальна вартість придбаного товару складає 22 866,00 долари США. 
Однак, відповідач прийняв рішення про відмову у митному оформленні товарів з підстави неможливості застосувати такі методи визначення митної вартості: 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митна вартість, на думку відповідача, складає 3,7620 долари США за одиницю товару. 
Позивач стверджує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UA100160/2024/535640 від 24.06.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Йому не відомі ні умови поставки товару, ні його якісні та кількісні показники. Тому, згадана митним органом декларація не відноситься до тотожних товарів, які є об`єктом поставки по митній декларації 24UA209170076617U5, а отже не може братись до уваги з метою коригування митної вартості. Зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюванні товарів прямо суперечать положенням законодавства. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.
Відповідач у відзиві від 29.10.2024 зазначає, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
У зв`язку з цим, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. 
У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені невідповідності. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять невідповідності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно митної вартості. 
У відзиві на позовну заяву зазначено, що в даному випадку неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи Львівської митниці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
05.11.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив. Він вказує, що з аналізу декларації МД № №UA100160/2024/535640 від 24.06.2024, на підставі якої було здійснено коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товарів визначена за 6, а не за основним методом, тобто, вже була відкоригована митним органом до 3,7620 дол. США, тому не є первинним джерелом інформації для визначення митної вартості товарів. Зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюванні товарів – не ґрунтується на чинному законодавстві. Таким чином, відповідачем не правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2024/900708/2 від 16.09.2024 р.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає таке. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ЄДРПОУ 40367600)/
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (покупець) та Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd (Китай) (продавець) укладений Контракт №001/2604/2021 від 26.04.2021 відповідно до п. 1.1., 1.2. якого Продавець продає, а Покупець купує спортивні товари, а також інші товари (які надалі іменуються - Товар) в асортименті, кількості та за цінами зазначеними в інвойсах (рахунках постачальника) які є невід`ємною частиною даного Контракту. Поставка Товару згідно даного Договору здійснюються окремими партіями. 
Загальна вартість контракту, відповідно до п. 3.1 цього Контракту, складає не більше 300000 доларів США (триста тисяч). 
Згідно умов поставки, зазначених у розділі 4 Контракту №001/2604/2021 від 26.04.2021 Продавець поставляє Товар, який продається згідно даного Контракту, на умовах FOB – TIANJIN Китай, або інших умовах поставки, які зазначені в інвойсі (п. 4.1.). Датою поставки вважається дата оформлення вантажної митної декларації в країні Покупця (п. 4.4.). Пунктом 5.1. цього Контракту зазначено, що розрахунки за Товар, який поставляється відповідно до цього Контракту здійснюються в наступному порядку: оплата здійснюється у доларах США (пп. 5.1.1. п. 5.1.); Оплата здійснюється безготівковим банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений в інвойсі (пп. 5.1.2. п. 5.1.); Оплата за товари може бути виконана до їх отримання (передоплата), а так само допускається відтермінування платежу до 160 календарних днів, згідно умов, вказаних в інвойсі (пп. 5.1.3. п. 5.1.); Оплата за товар здійснюється згідно умов даного Контракту та/або інвойсів, які є невід`ємною частиною даного Контракту (пп. 5.1.5. п. 5.1.). Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару, є незворотною та не підлягає до відшкодування, якщо інше не визначено Сторонами письмово в Інвойсі або Додатковій угоді до цього Контракту під час погодження окремої партії поставки (п. 7.2.).
Згідно Комерційним рахунком фактурою (Commercial invoice) №: ZT-Neo24-1 від 05.07.2024, Контракт: 001/2604/2021 від 26.04.2021 укладеним між Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd (Китай), та покупцем, ТОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (Україна), здійснено відвантаження з Сінгану, Тяньцзінь, Китай, до порту Гданськ, Польща, таких товарів: 
гриф для штанги 180см/28 мм у кількості 2100 шт., ціна 8,500 за одиницю FOB – TIANJIN (USD/шт.) на загальну суму 17850,00 доларів США.;
гриф для штанги (W подібний вигін) 120см/28 мм у кількості 800 шт., ціна 6,270 за одиницю FOB – TIANJIN (USD/шт.) на загальну суму 5016,00 доларів США.;
разом: кількість 2900 за одиницю FOB – TIANJIN (USD/шт.) на загальну суму 22866,00 доларів США.
Умови оплати 100% передоплата (до прибуття судна до порту призначення), вартість упаковки включена у вартість товару.
Перевезення товару здійснював ТОВ «ВАНВЕЙЛ» (ЄДРПОУ 43556511) на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 03-04/1 від 03.04.2020.
Відповідно до рахунку на оплату № 6724 від 16.09.2024 вартість транспортно-експедиторського обслуговування складає: 
- міжнародне перевезення (морський фрахт) за маршрутом TXingang (Китай) – Gdanks (Польща) – 236721,00 грн;
- витрати пов`язані з транспортно-експедиційний обслуговуванням за межами митного кордону України (враховано навантаження контейнерів на автотранспортний засіб, а також експедиторські послуги та всі інші портові витрати в порту Gdanks (Польща) – 26579,20 грн;
- міжнародне автоперевезення за маршрутом Gdanks (Польща) – прикордонний перехід Рава-Руська – автомобілем НОМЕР_1 /ВС7144ХF – 58620,00 грн.
З метою митного оформлення вказаного товару ТОВ “НЕО-ТРЕЙД” подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA209170076617U5, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Митна вартість товару, визначена позивачем, становить 1267335,21 грн. 
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № 24UA209170076617U5 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: - пакувальний лист від 05.07.2024; - рахунок-проформа від 11.05.2024; - рахунок-фактура (інвойс) від 05.07.2024 №ZT-NE024-1; - коносамент від 11.07.2024 №ZМ24070319; - автотранспортна накладна від 13.09.2024 №1417489; - сертифікат про походження товару від 19.07.2024 №24С4401А1243/04944; - банківський платіжний документ від 12.06.2024 №117; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.09.2024 №6724; - зовнішньоекономічний контракт від 26.04.2021 №001/2604/2021; - договір (контракт) про перевезення від 03.04.2020 №03-04/1; - митна декларація країни відправлення від 07.07.2024 №021720240000159708.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала декларанту щодо кожної декларації тотожне повідомлення наступного змісту: “Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МКУ, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - ) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
На вимогу митного органу декларант надіслав контракт, прайс-лист та договір на перевезення. 
16.09.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900708/2, в графі 33 якого було вказано: 
«…За результатами опрацювання встановлено. Декларантом здійснюючи декларування оцінюваного товару самостійно визначено митну вартість таких товарів за основним методом тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). - поставка товару здійснювалась на підставі контракту від 26.04.2021 за №001/2604/2021 далі – (контракт), укладеного у м. Львів, між компанією Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd (продавець) та TOB "НЕО ТРЕЙД ГРУП" в особі директора Захарія Ігоря Івановича (покупець). Слід відмітити, що в преамбулі Контракту та в реквізитах такого, відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd. Частиною1ст.6ЗУ«Про зовнішньоекономічну діяльність», суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладення договору (контракту). Однак, перевірити здатність на укладення договору сторони продавця, із наданих документів, є неможливим. 
- п.11.1 Контракту передбачається строк дії контракту до повного виконання умов даного контракту. У той же час контрактом не визначено поняття момент повного виконання. При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м.Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч.3 ст.180 ГКУ). При цьому строк– є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів, враховуючи що такий укладено в2021 році. 
- п.1.1 контракту передбачається, що продавець продає, а покупець купує спортивні товари, а також інші товари в асортименті, кількості та за цінами зазначеними в інвойсах, які є не від`ємною частиною даного Контракту. А згідно п.2.1.Контракту, кількість товару, що підлягає поставці та його асортимент визначаються фактурами, що видаються на кожну партію товару. Враховуючи вищевикладене, інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такий є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатками до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Наданий до митного оформлення копія інвойсу№ ZT-NEO24-1 від 05.07.2024 підписана лише стороною Продавця та немістить підпису Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, наявність таких обставин не дає можливості здійснити митному органу контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну товару. Банківський - платіжний документ від 12.06.2024 №117 в графі 70 містить посилання на інвойс, проте на момент оплати інвойсу ще не було так як він датований 05.07.2024 тобто після оплати за товар. У гр.“країна призначення» та «торгова країна» митної декларації країни експорту від 07.07.2024 №021720240000159708 вказано POLAND що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції. Також дана митна декларація країни відправлення не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними…
… Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59МКУ) та методу 2б (ст.60МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62МКУ) та методу 2г (ст.63МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД UA100160/2024/535640 від 24.06.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось…».
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірним рішенням про коригування митної вартості товарів не погоджується, вважає його протиправними та таким, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про його скасування.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.
Суд зазначає, що відповідно до протоколу обробки №18592 відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, протоколи не містять.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.
Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Щодо зазначених відповідачем в рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/900708/2 порушень, необхідно відмітити наступне.
У спірному рішенні митний орган зазначив, що в преамбулі Контракту від 26.04.2021 за №001/2604/2021 та в реквізитах такого, відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd.
Суд наголошує, що у договір від 26.04.2021 за № 001/2604/2021 містить відтиск печатки компанії Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd та ТзОВ "НЕО-ТРЕЙД ГРУП" та підписи уповноважених осіб, що є визначальним для підтвердження правоздатності сторін на укладення договору та засвідчують волевиявлення сторін, а тому наведений аргумент відповідача є безпідставним.
Крім того, митний орган зазначає, що «контракт не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів, враховуючи що такий укладено в2021 році».
Суд звертає увагу, що відповідно до частини 7 статті 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
При цьому, оскільки інвойс, а також платіжні документи містять посилання на контракт № 001/2604/2021, очевидним є те, що між сторонами Контракту тривають господарські відносини та останній не втратив чинність. У відповідача були відсутні будь які підстави вважати, що господарські відносини між сторонами припинені, а контракт втратив чинність, тому така підстава не може слугувати підґрунтям для коригування митної вартості товару.
Стосовно посилання митного органу, як на підставу для коригування митної вартості товару, на відсутність підпису Покупця на інвойсі № ZT-NEO24-1 від 05.07.2024, суд зауважує, що інвойс це документ який формується та надається продавцем, а факт оплати товару покупцем свідчить про прийняття та погодження вартості товару.
Так як позивачем було оплачено товар згідно наданого інвойсу, а також саме Позивачем надано зазначений документ до митного оформлення, суд не погоджується із твердження відповідача про необхідність додаткового письмового погодження шляхом підписання інвойсу сторонами. Розглядаючи інвойс, як первинний документ бухгалтерського обліку останній має містити відомості про господарську операцію (абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні). Як електронний, так і паперовий первинний документ має містити такі обов`язкові реквізити (ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні): назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст, обсяг і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за проведення і оформлення господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у проведенні господарської операції. Перелік обов`язкових реквізитів первинного документу бухгалтерського обліку продубльовано і в пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88. Відтак, обов`язковим реквізитом інвойсу є саме назва підприємства від імені якого складено документ, жодні відомості щодо адресата (покупця) законодавством не вимагаються.
Як стверджує відповідач " Банківський - платіжний документ від 12.06.2024 №117 в графі 70 містить посилання на інвойс, проте на момент оплати інвойсу ще не було так як він датований 05.07.2024 тобто після оплати за товар ". 
Суд зауважує, що згідно із пунктом 5 Контакту № 001/2604/2021 оплата здійснюється в доларах США; оплата здійснюється безготівковим банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений в Інвойсі; оплата за товари може бути виконана до їх отримання (передоплата), а так само допускається відтермінування платежу до 160 календарних днів, згідно умов, вказаних в інвойсі.
Відповідно до пункту 5.1.5 Контракту № 001/2604/2021 оплата за товар здійснюється згідно умов даного Контракту та/або інвойсів, які є невід`ємною частиною даного Контракту.
11.05.2024 Продавець виставив рахунок-проформу № ZT-NEO24-1 на суму 22866,00 USD, у якому було визначено умови оплати: 100% передоплата.
Згідно наданої до митного оформлення платіжної інструкції від 12.06.2024 №117 позивач здійснив оплату за товар на підставі інвойсу № ZT-NEO24-1 у сумі 22866,00 дол. США. 
Тобто, позивачем проведена оплата товару 100% (12.06.2024) на підставі проформи-інвойсу (попереднього рахунку). 
Суд зауважує, що у постанові від 17.04.2018 у справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 420/18880/21.
При цьому, в постанові від 11.06.2019 у справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суд відмічає, що у поданій позивачем митній декларації № 24UA209170076617U5 декларант визначив митну вартість товару 22866 USD, що повністю відповідає ціні товару за рахунком-проформою № ZT-NEO24-1 від 11.05.2024 та рахунком-фактурою № ZT-NEO24-1 від 05.07.2024.
Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу для коригування митної вартості товару на те, що поданий декларантом платіжний документ не стосуються даної партії товару, так як він містить посилання на інвойс, який виписаний пізніше ніж було здійснено платіж. 
У спірному рішенні митний орган зазначає, що «…У гр.“країна призначення» та «торгова країна» митної декларації країни експорту від 07.07.2024 №021720240000159708 вказано POLAND що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції. Також дана митна декларація країни відправлення не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними».
Позивач у позовній заяві зазначає, що зазначення у відповідних графах декларації країною призначення (кінцева країна призначення, куди прямує товар) - Польщу то така зазначена у зв`язку із введенням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (надалі - «Закон»). Відповідно до статті 8 Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) може здійснювати такі заходи правового режиму воєнного стану-встановлювати особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також обмежувати рух транспортних засобів (в тому числі транспортних суден).
В зв`язку з воєнним станом, агресією рф, зруйновані чисельні логістичні сполучення, заблоковані морські шляхи до наших портів, це все перешкоджає доставці товарів безпосередньо на територію України. Стверджує, що в експортній декларації вказана країна прибуття Польща, оскільки саме там знаходиться територіально наближений та повноцінно функціонуючий порт, черес збройну агресію рф усі вантажі перенаправлені в ЄС, саме тому відправник вказав країну призначення Польщу, звідти транзитом автомобільним транспортом товар доставляється в Україну. Усі інші дані вантажу та поставки, а саме вартість, вага, умови поставки - збігаються з даними в усіх інших документах.
Суд звертає увагу, що в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Водночас відповідно до частини шостої статті 53 Митного кодексу її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу. 
Необхідно відмітити, що експортна декларація - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер. Декларантом було надано митні декларації країни відправлення які давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити факт постачання товару. При цьому, покупець не несе відповідальності за правильність внесення відомостей в декларації країни відправлення.
З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.
Як вбачається зі змісту графи 33 рішень про коригування митної вартості № UA209000/2024/900708/2 то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 24.06.2024 №UA100160/2024/535640 однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні виробники. Відповідач бере за джерело товар №2, який оформлявся по 6 (резервному) методу (гр.43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. 
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів. 
За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/900708/2 від 16.09.2024.
Стягнути з Львівської митниці (код ЄДРПОУ 43971343, 79000, м.Львів, вул.Костюшка,1) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (код ЄДРПОУ 40367600, 79021, м. Львів, вул.Кульпарківська, буд.93а) сплачений судовий збір у сумі 10106 (десять тисяч сто шість) грн. 89 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна