ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/23470/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів
встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач) до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі за текстом відповідач, ОСОБА_1 ), в якій позивач просив: 
- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 133733 грн 65 коп. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Ухвалою від 01.12.2025 суддя залишила позовну заяву без руху.
Ухвалою від 08.12.2025 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 08.12.2025, суд, на підставі частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 09.12.2025 суд продовжив розгляд справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2022 № 174 солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , з 24 червня 2022 року з метою проходження військово-лікарської комісії вибув до військового медичного клінічного центру м. Львів. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2023 № 43 солдата ОСОБА_1 військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який з 24 червня 2022 року знаходився на проходженні військово-лікарської комісії, визнано таким, що станом на 10 лютого 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” з 24 червня 2022 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
Зазначеноає, що 14.09.2025 за вх. № 18944/р до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 про те, що відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.05.2024 № 574 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неприбуття на службу з медичного закладу”, нею було проведено перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення і додаткової винагороди за період з 07.07.2022 по теперішній час, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди.
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 виданий 16.09.2025 наказ № 794 “Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року і додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”.
28.10.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ №1164 (з основної діяльності) “Про підсумки службового розслідування стосовно ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року і додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”. Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року, а також додаткової винагороди за грудень 2022 року.
Зазначає, що переплата за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року та січень 2023 року становить 133 733 грн 65 коп. (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску). 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву який обгрунтовує тим, що кошти, які були виплачені не є безпідставно набутими у розумінні статті 212 Цивільного Кодексу України. Додатково зазначає, що позивач протягом тривалого часу здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення на відставі власних управлінських рішень та наказів командира військової частини, не висловлюючи будь-яких застережень щодо їх правомірності. Вказує, що безпідставно набуті кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання для сплати коштів, проте здійснює таку виплату.
Представник позивача подав відповідь на відзив та додатково зазначив, що представником відповідача чи самим відповідачем не оскаржуються висновки службового розслідування за фактом вчинення самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 викладені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.05.2024 № 574 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неприбуття на службу з медичного закладу”, якими встановлено, що відповідач проходив медичний огляд військово-лікарською комісією клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги військово-медичного клінічного центру Західного регіону з 24.06.2022 по 06.07.2022 (відповідь Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №550/4148 від 10.05.2024), діючи всупереч інтересам служби, грубо порушуючи вимоги Конституції України, законів України та Статутів Збройних Сил України, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, не повернувся з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 . А отже 07.07.2022 Відповідач вчинив самовільне залишення військової частини, що і підтверджено матеріалами службового розслідування.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2022 № 91 солдат ОСОБА_1 (Відповідач) прибув із військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби, з 02 квітня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнаний таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою: в розпорядження командира сержанта резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2022 № 134, солдат ОСОБА_1 , солдат резервної роти військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 15 травня 2022 року № 95- РС на посаду водія 3 відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , та визнаний таким, що з 11 травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 № 151 солдат ОСОБА_1 , водій 3 відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пункту 116 підпункту 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 01 червня 2022 року увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2022 № 174 солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , з 24 червня 2022 року з метою проходження військово-лікарської комісії вибув до військового медичного клінічного центру м. Львів.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2023 № 43 солдат ОСОБА_1 військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який з 24 червня 2022 року знаходився на проходженні військово-лікарської комісії, визнано таким, що станом на 10 лютого 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає.
Відповідно пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” з 24 червня 2022 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
За фактом нез`явлення на службу з медичного закладу солдата ОСОБА_1 проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що Відповідач проходив медичний огляд військово-лікарською комісією клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги військово-медичного клінічного центру Західного регіону з 24.06.2022 по 06.07.2022 (відповідь Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №550/4148 від 10.05.2024), діючи всупереч інтересам служби, грубо порушуючи вимоги Конституції України, законів України та Статутів Збройних Сил України, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, не повернувся з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 та жодних медичних документів особисто не надавав.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.05.2024 №574 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неприбуття на службу з медичного закладу” солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2025 № 245 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 з 30 жовтня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
14.09.2025 за вх. № 18944/р до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 про те, що відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.05.2024 № 574 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неприбуття на службу з медичного закладу”, нею було проведено перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення і додаткової винагороди за період з 07.07.2022 по теперішній час, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди.
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 виданий 16.09.2025 наказ № 794 “Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року і додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що відповідач вибув на проходження військово-лікарської комісії до військово-медичного клінічного центру Західного регіону, де проходив медичний огляд військово-лікарською комісією клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги військово-медичного клінічного центру Західного регіону з 24.06.2022 по 06.07.2022 та 07.07.2022 не прибув після проходження ВЛК до військової частини НОМЕР_1 . Вищевказаними діями солдат ОСОБА_1 , ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 , щодо свого місцезнаходження, внаслідок чого йому здійснювались надлишкові нарахування та виплати грошового забезпечення протягом часу поки не було встановлено факт його ухилення від виконання обов`язків військової служби. Порушуючи вимоги статті 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства та маючи можливість належно їх виконувати, не прибув з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від виконання обов`язків військової служби у період з 07.07.2022 по 30.10.2024. Окрім того ввів в оману командування військової частини, не доповівши про своє дійсне місцезнаходження, внаслідок чого йому було надмірно виплачено оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за вислугу років, премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року, а також додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 .
28.10.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №1164 (з основної діяльності) “Про підсумки службового розслідування стосовно ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року і додаткової винагороди за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”. Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 та січень 2023 року, а також додаткової винагороди за грудень 2022 року.
Згідно з довідкою від 04.09.2025 року №794 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 133 733 грн 65 коп. 
Посилаючись на те, що відповідач набув та зберіг майно, а саме грошові кошти без достатньої правової підстави, оскільки самовільно залишив місце служби під час дії воєнного стану та фактично не виконував військового обов`язку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. На підставі частини першої статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Повертаючись до обставин справи, суд встановив, що під час службового розслідування встановлений факт нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 до розташуання Військової частини без поважних причин.
Згідно з довідкою від 04.09.2025 року №794 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 133 733 грн 65 коп. Детальний розрахунок: 
Переплата за липень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків – 20 683 грн 13 коп.; 
Переплата за серпень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків - 22 992 грн 84 коп.; 
Переплата за вересень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків - 22 992 грн 84 коп.; 
Переплата за жовтень 2022 року:- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків - 22 992 грн 84 коп.;
Переплата за грудень 2022 року:- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків - 1 036 грн 00 коп.;
- по додатковій грошовій винагороді - 42 000 грн. 00 коп;
Переплата за січень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків - 1 036 грн 00 коп.
Разом переплата за липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року та січень 2023 року становить 133 733 грн 65 коп. (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску). 
Суд у межах спірних правовідносин не здійснює перевірку дій посадових осіб Військової частини, які нараховували та виплачували кошти відповідачу під час його фактичної відсутності у військовій частині.
Разом із тим, суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення, в сумі 133733,65 грн.
Щодо доводів відповідача, що такий перебував на лікуванні, суд зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2023 № 43 солдат ОСОБА_1 військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який з 24 червня 2022 року знаходився на проходженні військово-лікарської комісії, визнано таким, що станом на 10 лютого 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” з 24 червня 2022 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
Доказів щодо оскарження чи скасування означених наказів в матеріалах справи не міститься, а сторонами не надано.
Відтак, з урахуванням п.15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. 
Отже, в силу вищевказаних вимог Цивільного Кодексу України такі кошти підлягають поверненню платнику.
За приписами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у цій справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 133733 грн 65 коп. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 133733 грн (сто тридцять три тисячі сімсот тридцять три) гривні 65 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.